4 -J. G. AGARDH. 



minst är detta förhållandet med de nordiske algerne. Laminaria Sacharina och L. digi- 

 tata, Himanthalia, Alaria, Scytosiphon Jilum o. s. v. från våra egna stränder gifva endast 

 en svag bild af hvad mera arctiske regioner i sådant afseende kunna framvisa. I 

 stället för att medelhafvet och andra varmare haf knapt äga någon alg, deraf äfven 

 fullt utvecklade exemplar icke rymmas inom herbariernes vanliga format, så är der- 

 emot detta allt för litet för att derefter afpassade exemplar skulle gifva någon nöj- 

 aktig bild af rätt många arctiska arter. *) Och det är icke blott dimensionerne hos 

 analoga former som blifva större i arctiska haf, utan äfven antalet af storvexta arter 

 synes der tilltaga. Om således den högnordiska phanerogama floran utmärker sig 

 genom dverg-artade former, så kan motsatsen sägas äga rum hos den arctiska hafs- 

 vegetationen. 



Till en viss grad beror väl detta den arctiska hafsvegetationens storartade utse- 

 ende deraf att de i allmänhet storvexta Laminarierne utgöra en så betydlig och så 

 utmärkande del af densamma. Det tinnes dock Laminarieer äfven i sydligare haf; och 

 det är äfven andra alger, t. ex. den norra Stilla oceanens Iridea-arter, som få mera 

 storartade dimensioner i kallare haf än analoga arter i de varmare. Jemte det att 

 antalet af Laminarieernes arter dessutom är större i de arctiska hafven, så betyda de 

 här mera, då antalet af andra arter är relativt mindre. I stället för att vi vid våra 

 kuster hafva endast en Laminaria-art med odeladt, och en med lacinieradt blad, så 

 finnas både vid Spetsbergen och vid Grönland åtminstone 5 arter af slägtet Laminaria. 

 Den grönländska Lam. cuneifolia har ungefär samma storlek som vår L. sacharina; 

 men L. longicruris, som är en af Grönlands almännaste alger, är vida större: på en 

 stjelk af stundom många alnars längd bär den ett ofta lika långt blad ; ja man har 

 mätt exemplar som med stam och blad tillhopa hade en längd sf ända till 80 fot. 

 Ruprecht omtalar från Ochotska hafvet en Alaria, hvars blad har ungefär enahanda 

 bredd med den vid Europas kuster vanliga, men som har en längd af mera än 50 fot. 

 Vid Spetsbergen förekommer en annan art af detta slägte, hvars blad har till och 

 med en alns bredd och omkring tre alnars längd, samt en flera alnar lång, och tingers- 

 tjock stjelk. Men det är i synnerhet i den Stilla oceanens nordliga del — vid nord- 

 amerikas vestkust — som rikedomen pä Laminarieernes former och deras storvexthet 

 blir mest påfallande. Dess Alarier, Arthrothamnus, Thalassiophyllum, Agarum och 

 Nereocystis-arter bilda tillhopa en så storartad hafsvegetation, att man har svårt att 

 af de småvexta representanter af samma grupp, som i andra haf förekomma, derom 



") Jag liar ansett mig så mycket snarare böra fästa uppmärksamhet vid detta förhållande, som deraf torde 

 förklaras hvarför rätt många misstag blifvit begångna vid bestämmandet af dessa arctiska arter. Man har 

 sällan i samlingarne fått se annat än antingen bitar, som icke gifva föreställning om vexten i sin helhet, 

 eller unga exemplar, hvilka, hvad Laminarieerne vidkommer, äro så litet characteristika att det torde vara 

 ännu i dag rätt svårt att skilja äfven de mest olika arters yngre former frän hvarandra. I bästa fall har 

 man utvalt de möjligast minsta exemplar af äldre, hvilka icke heller äro serdeles egnade att derom ge någon 

 klar föreställning. H.yryvey, som anade att flera arter kunde förekomma än de som gingo under de van- 

 liga benämningarne säger i Ner. Bor. Am. p. 94: The limits of species among these gigantic algae can 

 rarely be determined from Herbarium spccimens alone, and should be fixed by persons familiar with the 

 plants in their places of growth and who have watched the development of the frond through all its stages." 

 Att vid de Svenska arctiska expcditionerne talrika exemplar och af alla åldrar blifvit medtagna, 

 äfvensom att dessa nedlagda i salt kunnat som friska undersökas, liar sålunda medfört fördelar som for 

 det nogarc bestämmandet af dessa storvexta arter, icke nog kunna uppskattas. 



