BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN AF GRÖNLANDS LAMINABIBBK OCH FUCACKER. t 



Men sjelfva det af Ruprecht åberopade fattigdomsbeviset för det Siberiska Ishafvet 

 och dess i söder gående hafsbugt, Beeringshafvet, torde icke vara så pålitligt som det 

 af honom antagits. Det torde väl kunna ifrågasättas om den brist, man funnit, icke 

 varit beroende af alltför ofullständiga undersökningar, och måhända deraf att de besökta 

 lokalerne varit mindre tjenliga för de egentliga hafsalgernes framkomst. Stora sträckor 

 af Siberiens kuster torde bestå af uppslammadt land, som i allmänhet är ytterst fattigt 

 på Alger. Om Tång varit uppkastad på Siberiens strand — och den der funnits i den 

 mängd, att den fäst uppmärksamhet hos sådana resande, som i öfrigt icke hade något 

 öga för Alger — månne det är antagligt att den skulle vara ditförd från andra, mera 

 aflägse haf? Ibland C. Agardhs äldre samlingar finnas exemplar af flera Alger 

 (Ptilota. asplenioides, en Laminaria, nära beslägtad med L. longipes), hvilka enligt 

 vidfogade etiketter skola vara tagna vid Lenas mynning. Dessa exemplar bära icke 

 spår af långvarigt kringdrifvande på hafvet; det ena — af Laminarian är i väl utbildad 

 frukt; hade detta länge drifvit kring, skulle antagligen fructificationsdelarne varit i 

 något upplösningstillstånd. Der Ptilota- och Laminaria-arter förekomma väl utbildade, 

 der kunna visserligen äfven andra hafsalger väntas förekomma. Genomgår man den 

 speciella delen af Ruprechts arbete, så förekomma äfven der antydningar om en eller 

 annan alg som blifvit tagen i det norr om Beerings-hafvet belägna Beerings-sundet. 



Man skulle dessutom väl kunna hafva skäl att fråga, hvarföre skulle dessa om- 

 nämnda haf icke innehålla det minimum af värme och salter, som för Algernes utveck- 

 ling erfordrades. Den Juli månads isotherm-linea, som på Döves karta passerar Disco-ön 

 — vid hvars kuster eller i närheten deraf de flesta Grönlands algerne af Dr Berggren 

 blifvit tagne — densamma går öfver nya Siberiens öar, flera grader norr om Lenas 

 mynning, och ofvanom Beerings-sundet; och Disco-öns isotherm-linea för Januari går 

 på Asiatiska fastlandet visserligen vida sydligare, men i närheten af Beerings-sundet 

 utgår den norr om detta, följer detta sedan på längden nedåt, för att åter sydligare 

 öfver Norton Sound ingå pä Amerikas fastland. Det sydligare Beerings-hafvets isotherm- 

 linea för Januari återfinnes vid Sukkertoppen på Grönlands vestkust, der en annan del 

 af de Berggrenska Algerne äro tagne. Det kan således icke gerna antagas att tempe- 

 raturförhållandena skulle lägga något hinder för en lika kraftig utveckling af Algvege- 

 tationen i Beeringsshafvet som vid Grönland. 



Hvad salthalten vidkommer, så nämner icke Ruprecht om han stödjer sin förmodan 

 på några bestämda observationer. Rent theoretiska skäl synas knapt berättiga till den 

 slutsats, stt salthalten i Beeringshafvet skulle vara så ringa, att derigenom förhindrades 

 utvecklingen af en rik hafsvegetation. Enligt Maury går en ström af den mycket salta 

 Indiska oceanens vatten genom Malacca sundet och kring närgränsande öar förbi 

 Philippinerne och Japan för att slutligen utraymna i Beeringshafvet genom det öppna 

 gap som finnes emellan Aleuterne och Kamtschatka. Han jemför denna ström med 

 Golfströmmen. Om Golfströmmen kan föra sitt saltare och varmare vatten högt upp 

 i den atlantiska oceanens arctiska regioner, hvarföre skulle den Indiska hafsströmmen 

 icke föra sitt salta vatten till det haf deri den utmynnar? Icke heller synes man kunna 



hafvets saltev för sin lifsprocess, hvarför uppstå icke i Östersjön arter som behöfva mindre och slutligen 

 inga salter för sitt välbefinnandet 



