12 J. <i. AGARD1I. 



Till Scytos. jiiuni har jag hänfört de Grönländska exemplar af denna form, som 

 förefunnits. Då de varit mindre väl preserverade än de flesta öfriga, kan jag icke 

 vara säker om att, de icke möjligen tillhört Se. tomentosum Lb. 



Den Grönländska hafsvegetationens vackraste och mest utmärkande form är utan 

 tvifvel dess Agarum — ett slägte som annars tillhör Stilla oceanens nordliga delar. 

 Den Grönländska, arten förekommer nedåt Nordamerikas ostkust och vid New Found- 

 land, men icke ens ett fragment deraf har hittills blifvit funnet vid Spetsbergens eller 

 Europas kuster. Den synes deremot vara allmän vid Grönland, dä mer eller mindre 

 fullständiga exemplar förefinnas från alla de olika localer, der Alger af Dr Berggren 

 insamlades. Delapylaie antog 2:ne arter förekommande vid New Foundland. Äfven 

 de Grönländska exemplaren visa några olikheter, i costans bredd och de bladytan 

 genombrytande hålens storlek och täthet. Jag vågar dock icke antaga att dessa olik- 

 heter antyda olika arter. Olika utvecklingsstadier visa här, såsom hos de andra 

 Laminarieerne, vissa olikheter, och jag har icke kunnat se annat än en ålders-skillnad 

 emellan former med smal (1 — 2 linier bred) och en mycket bred (öfver en half tum 

 bred) costa. Jag har i den nedanför lemnade beskrifningen närmare redogjort för 

 olikheter, som under olika åldrar förennnas. 



Ibland de Laminarieer, som förekomma i samlingen, har knapt någon för mig synts 

 vara af större intresse än en form af Alaria, tagen vid Sukkertoppen i ett större antal 

 exemplar, och i exemplar af alla åldrar. Man har nemligen knapt inom något slägte 

 af Laminarieerne haft svårare att afgöra huruledes de förekommande formerne borde 

 betraktas, om de utgjorde utvecklingsstadier af en eller några få arter, eller tillhörde 

 flera, mera locala species. Då nu den Grönländska arten föreligger i en fullständigare 

 serie, och man således har tillfälle att jemföra dess formkrets med den vanligare före- 

 kommande artens, så synes det mig som man fått en säkrare utgångspunkt för bestämman- 

 det af äfven de andra former, som man känner inom detta slägte. Jag har således i sam- 

 manhang med beskrifningen af den Grönländska arten ansett mig böra återkomma äfven 

 till de andra, annorstädes ifrån kända formerne af detta slägte, och har jag efter det material, 

 som stått mig till buds, försökt characterisera de arter, som nu torde kunna antagas. 



Näst Laminarieerne utgöra Fucaceerne den mest betydande delen af den Berggrenska 

 samlingen. Det är hufvudsakligen samma, som det synes, mera aretiska former, hvilka 

 blifvit hemförda från Spetsbergen, dock med några afvikelser. 



Af de vid Europas nordliga kuster allmänna former (Fucodium canaliculatum, 

 FucuS serratus, Halidrys siliquosa), hvilka ännu icke blifvit funna vid New Foundland 

 och Amerikas kust — förekommer icke heller något exemplar i den Grönländska sam- 

 lingen. Af dessa är endast F. serratus funnen vid Spetsbergen, och äfven den i en 

 från den Europeiska rätt afvikande form. Med Fucus serratus jemför Delapylaik 

 New Foundlands F. edentatus. Fucodium canaliculatum jemföres af Harvey med 

 Kaliforniens F. fastigiatum. De analoga arterne antagas af bada representera hvarandra 

 på de olika localerne. Fucodium mödosam förefinnes i den Grönländska samlingen i 

 några få exemplar, men tagna på olika ställen. 



Under det den vid Europas, ända upp till Norriges nordligaste kuster öfverallt 

 allmänna Fuc. vesiculosus saknas eller åtminstone synes vara serdeles sällsynt vid 



