SVERIGES PODURIDER. 11 



kroppens form. Härvid kommer slägtet Smynthurus att stå ensamt i den ena afdel- 

 ningen, under det att alla de öfriga hänföras till den andra. 



Af allt detta är det tydligt, att Nicolet vid utgifvandet af sina »Recherches» lika 

 litet kände till hvad Bouhlet förut publicerat, som denne vid oftentlio-o-örandet af sin 

 senaste uppsats hade någon kunskap om Nicolets nyssnämnda arbete. 



Xicolets deri uppställda slägten synas vara betydligt bättre karakteriserade än Bour- 

 lets, men hans artbeskrifningar äro tyvärr allt för knapphändiga, och derför äro äfven 

 flere af hans arter, oaktadt plancherna, ganska svåra att med säkerhet bestämma. Hvad 

 den anatomiska delen af denna afhandling beträffar, torde visserligen, såsom jag i det föl- 

 jande skall visa. många ganska väsentliga misstag deri vara begångna, men då man be- 

 sinnar, huru dåliga de optiska hjelpmedlen pä dessa tider voro, samt att Nicolet var 

 sä godt som den förste, hvilken egnade någon uppmärksamhet åt Poduridernas anatomi, 

 sa förtjenar hans arbete allt möjligt erkännande. Härefter kommer äter en uppsats af 

 Bourlet 1842. deruti han dock endast vänder sig mot Nicolets första uppsats (om 

 Desorio saltans) och förkastar den af honom der uttalade äsigten om Lepismidernas 

 afskiljande frän Poduriderna. Ungefär samtidigt med nu omtalade arbeten har Gervais 

 enligt sin egen utsago 1 ) uppställt slägtet Onychiurus, och något senare har Bourlet 2 ) 

 betecknat samma form med namnet Adicranus. Dessutom uppställes 1842 af Gervais 3 ) 

 slägtet Anoura i stället för Xicolets Achorutes. 



Det är klart att genom alla dessa nästan samtidiga arbeten en stor förvirring 

 skulle uppkomma i kännedomen om Poduriderna. Redan 1843 se vi också försök gö- 

 ras att utreda den mängd af mer eller mindre tydligt karakteriserade arter och släg- 

 ten, som nu fanns inom denna grupp. Det var den franske entomologen H. Lucas, 

 som företog sig detta '). Han gick dock föga kritiskt till väga, och hans hufvud- 

 sakliga verksamhet bestod i att borttaga ett par af de redan gifna slägtena och inran- 

 gera deras arter under de öfriga. 



Aret derpå försökte Gervais u ) samma sak. men, som det synes, med föga bättre 

 resultat. Visserligen upplyser han om ett och annat misstag, som föregående författare 

 gjort vid uppställandet af vissa nya slägten, men sjelf bibehåller han dock Bourlets 

 besynnerliga slägten Isotoma och Heterotoma oförändrade på samma gäng, han äfven 

 upptager Xicolets mot dem svarande slägten. Något nytt slägte uppställer han icke, 

 men väl en mängd arter, h vilka dock äro högst otydligt karakteriserade; och icke hel- 

 ler kan särdeles stor upplysning hemtas af de temligen underhaltiga figurerna. Först 

 1847 bringas af Nicolet någon reda i detta ämne genom hans uppsats »Essai sur une 

 classitication des Thysanures». Af gruppen Podurldce, som han här indelar i tre af- 

 delningar, les Smynthurelles, les Podurelles och les Lipurelles, upptager han nu följande 

 slägten: Smynthurus och Dicyrtoma, hörande till Smynthurelles, Achorutes, Podura, Or- 

 chesella, Isotoma, Degeeria, Cyphoderus och Tomocerus, hörande till les Podurelles, samt 



') "Walckenaeu. Ins. Apt. p. 441. 



-) Revue Zool. 1843. 



:1 ) Uue quinzaine d'especes des Ins. Apt. 



4 ) Observ. s. les trava ux publiés s. 1'ordre des Tliys. 



*') Walckenaer. In-. Apt 



