20 TYCHO TULLBERG, 



kant, som på hvardera sidan inåt sjelfva munhålan utlöper i en fast kitinspets. Mellan denna spets och under- 

 läppen iakttager man palpen (IV. 14 p), om hvars inre fästpunkt jag senare skall tala; dess yttre delar arti- 

 culera mot sjelfva munramen. På denna palp finnes ett särdeles stort och starkt borst fästadt på en konisk vårta 

 (IV. 14 ps l ), och omkring detta nere mindre, utan vårtor. Såväl vid den öfre som den undre läppens rand viker 

 sig cuticulan inåt och bildar munhålans beklädnad. Afven palpen är naturligtvis på inre sidan beklädd af hud. 



Underläppen, labium (IV. 14 1), är tvådelad genom en långsgående springa. Tvärs öfver dess båda 

 halfvor går ett hudveck, som dock är temligen otydligt, och framför detta finnas de på koniska vårtor lastade 

 känselborsten (IV. 14 ps 2 ). Om dessa borst äro fjäderlika eller ej, kan jag ej säga, emedan jag icke kunnat 

 undersöka dem med starkare förstoring pä annat sätt än inlagtia i en vätska, då fanet på de fjäderlika hären 

 ar ytterst svårt att se. Bakom underläppen tinnes en genom ett hudveck från hufvudets öfriga hud afskild del 

 (IV. 14 mt), som möjligen svarar mot hakan, uu-ntum, hos några insekter; den är delad midt itu geuom en 

 långsgående fåra. Vid slutet af denna fåra börjar den förut omtalade linea venfralis (IV. 14 lv). Under- 

 läppen när, från sidan eller ofvanifrån sedd, något framom öfverläppen, och i den härigenom bildade öppningen, 

 utvidgad derigenom, att öfverläppen upplyftes, är det, som de inre mundelarna efter behag kunna framskjutas. 



Mandiblerna (IV. 15 mb) bestå af två hufvudpartier, en smalare, fårad spets (IV. 15 ara) och ett 

 gröfre basalstycke (IV. 15 bm). Detta är pä sin inre sida försedt med en stark tuggskifva, bestående af en 

 rad grofva tänder, belägna pä den nedåt vettande kanten, och ofvanom denna en stor mängd ytterst tina, äfven- 

 ledes i rader ordnade tänder. Denna tuggskifva bildar bakåt en spets och afslutas der med några gröfre 

 tänder. 



Det i hufvudets inre inskjutande stödet för mandiblerna, fulcrum mandibulce (IV. 15 fmb), består af 

 fasta kitinlister, förenade medelst tunna hinnor, som bilda ett inåt öppet rum, i hvilket de mandibeln rörande 

 musklerna till stor del sitta lastade. Inifrån betraktadt visar sig mandibelstödet liksom tuggskifvan (IV. IG) 

 mycket bredare, än dä dessa delar ses frän öfre eller undre sidan, under det att spetsen deremot, sedd från 

 inre sidan, är mycket smal och starkt uppåtböjd. 



Till sist torde om mandiblerna böra nämnas, att de äro så ställda, att de fria delarnas inre ytor blifva 

 sinsemellan nästan parallela, under det att kitinställningarna komma att stå snedt bakåt och utåt och dervid 

 blifva nästan parallela med hufvudets sidokonturer. De båda mandiblernas spetsar hafva aldrig ett lika antal 

 tänder, utan den ena har vanligen en mer än den andra, och vid käkarnes sammanförande gripa dessa tänder 

 in mellan hvarandra. 



De af Meinert hos Japyx funna »Tapleier», hvilka skulle tjena till stöd for mandiblernas bakre ändar, 

 har jag hos Poduriderna lika litet funnit, som den ofvan omtalade mellan mandiblerna belägna »Stöttepladen». 

 Mandiblernas muskler, likasom mundelarnas muskulatur i öfrigt, måste jag här förbigå. 



Hos maxillerna (IV. 17 raxd, mxs) har jag funnit, en tydligt begränsad flik, lobus (IV. 17 lm, 18), 

 bestående af nere småflikar och uppburen af en stam, stipes (IV. 17 stp). Lobens smänikar äro i inre kanten 

 försedda ined en rad fina hår. Stammen består af tvenne kitinstycken, förenade genom tunna kitintnembraner. 

 Den yttre af dessa lister fortsattes inåt hufvudet ungefär sä långt som mandiblernas kitinställningar, och bildar 

 der det egentliga stödet för maxillen, fulcrum maxillm (IV. 17 fmx). Afven den inre smalare listen tyckes 

 fortsättas in i hufvudet bakom munhålan; huru långt, har jag ej kunnat se. Någon yttre maxillarriik af samma 

 beskaffenhet, som den Meinert funnit hos Campodea och Japyx, har jag ej kunnat upptäcka hos Poduriderna. 

 [eke heller har jag funnit någon maxillarpalp, sådan som den han beskrifver hos ofvannämnda båda djur. Måhända 

 kan den ofvan omtalade i vinkeln mellan öfver- och underläppen sittande palpen (IV. 14 p, 17 p) dock anses 

 som ett slags maxillarpalp, emedan den genom muskler tyckes vara förenad med maxillarstödet, men den är 

 äfven genom en fin kitinsträng fästad vid de lister, som stöda hypopkarynx. Meinert kallar en ungefärligen 

 motsvarande del hos Campodea labialpalp, men den här beskrifna palpen är alls icke ledad mot labium, utan blott 

 mot sjelfva munramen. Munhålan begränsas upptill af gommen, epipharynx (IV. 21), som utgöres af en kitin- 

 membran, försedd med nere tandade upphöjningar. 



l)c öfriga i munhålan belägna organen utgöras af ett par mellan mandiblerna och maxillerna framskju- 

 tande skifvor (IV. 17 hs) och en oparig sådan (IV. 17 hi), belägen under maxillerna. Den senare har af 

 Meinert blifvit kallad tunga, lingua, och de förra bitungor, paraglossce. Dessa benämningar synas mig dock 

 ej här användbara, åtminstone ej den sista, då de organ, som Meinert sä kallat, väl knappast kunna jemföras 

 ined di: delar, som hos högre insekter kallas paraglossw och som utgöra en fortsättning af tungan, men icke, 

 såsom här skulle vara fallet, ligga ofvanför och parallelt med densamma. Icke heller torde det namn, Lubuock 

 gifvit dem, nämligen andra parets maxiller, vara fullt lämpligt, då enligt den allmänna åsigten underläppen hos 

 insekterna betraktas såsom analog med andra parets maxiller hos lägre arthopoder, och Poduriderna ega en tyd- 

 lig, tvåledad underläpp. Egendomligt vore också, om andra parets maxiller låge ofvanför tungan och åtmin- 

 stone till en del ofvanför det första parets. Deremot synas mig alla tre dessa skifvor såsom en fortsättning af 

 pharynx närmast motsvara livad Savigny kallar hypopharynx. Ett stöd för denna åsigt torde äfven erhållas ge- 

 nom att jemföra dessa delar med hypopharynx af en Lithobitis, hvilket utgöres af tvenne starka, tandade kitin- 

 skifvor, hvilande på en mjuk ansvällning i nedre delen af munhålan. Skillnaden är dock den, att dä dessa 

 kitinskifvor hos Lithobius endast utgöra likasom öfverdraget till denna ansvällning, äro hos Poduriderna såväl 



