SVERIGES PODUKIDER. 23 



observerat och kallar >the fatty tissue». l ) Det liar sina starkaste stammar på sidorna af tarmkanalen, till hvil- 

 ken det pä vissa ställen mycket tätt ansluter sig, utan att dock, såvidt jag kunnat se, någonstädes inmynna deri. 

 Detta kanalsystem (XI. 24) eger sjelfständiga väggar, och kanalerna innehålla massor af rundade korn (I. 25), 

 som vid påfallande ljus äro hvita, vid genomfallande dunkelt bruna. Dessa korn (I. 27), som till sitt utseende 

 äro fullkomligt lika de af Leydig inuti fettkropparna och Malpighiska kärlen hos åtskilliga insekter funna 

 oflarnconcrementen», innehålla äfven, enligt ?.f Professor A. Almén utförd undersökning, till största delen urin- 

 syrade salter. Hela detta kärlsystem synes således vara ett slags afsöndringsorgan närmast motsvarande fett- 

 kropparna och de Malpighiska kärlen hos de högre insekterna. Till sin yttre form tyckes det också närma sig 

 de greniga Malpighiska kärlen hos vissa Acarider, men skiljer sig från dessa derigenom, att det, såsom nyss sa- 

 des, saknar utförsgångar. 



Jag har utpreparerat och afbildat detta organ hos Lipura armata (XI. 24). I sin främre ända bildar 

 det en fullständig ring (XI. 24 poe, 25 poe) omkring oesophagus och ligger så tätt slutet intill dess väggar, 

 att det knappast kan genom dissektion frän dem skiljas -). Derifrån sträcker det sig i två stora hufvudstamrnar 

 bakåt (XI. 24 pl, 25 pl), hvilka löpa en på hvardera sidan af magsäcken och utskjuta vid bålens midt hvar- 

 sin gren, hvilken längre bakåt äter förenar sig med hufvudstammen. Afven med den bakersta delen af mag- 

 säcken äro urinkanalerna sä nära förbundna, att de blott med största svårighet kunna lösgöras från densamma. 



Hos Templetoniiuce och Sminihurince har organet ungefär samma hufvudsträckniug, men tyckes i synnerhet 

 ho- den senare gruppen vara vida mer förgrenad t. Väggarna i detta kärlsystem bestå af en yttre strukturlös 

 tunica propria och ett innanför densamma liggande cellulöst lager. Som dessa organ i allmänhet äro särdeles 

 bräckliga, har det varit förenadt med ganska stora svårigheter att studera deras histologiska byggnad. Genom 

 att ungefär l 4 timme härda det djur, som man ämnar undersöka, i osmiumsyra, blifva dock dessa organ så 

 pa~s starka, att man utan allt för stor möda kan uppdissekera temligen stora stycken deraf, och om man sedan 

 färgar dessa i pikrokarmin, framträda hos Sminihurince och Templetoniince tydliga kärnor i det ofvan omtalade 

 cellulosa lagret; men cellmembranerna har jag pä detta sätt ej lyckats få se. Deremot har jag en gäng på ett 

 i en blandning af sprit och glycerin uppdissekeradt färskt exemplar af Sminthurus fuscus utan användande af 

 färgningsvätska sett fullständiga reller i urinkanalernas väggar (1. 26). Hos Lipura åter kan man efter använ- 

 dandet af osmiumsyra och pikrokarmin icke upptäcka några fullt klara cellkärnor i ofvannämda kärls väggar 

 (XI. 25 psr). De visa der endast en rödkornig massa, i hvilken ligger inbäddad en mängd ganska stora 

 strukturlösa genomskinliga kroppar (XI. 25 cp, 26 cp), hvilka ej färgas röda i pikrokarmin. 



Urinrörens väggar äro hos Lipura ganska tjocka, under det att deras lumina äro små och endast der och livar 

 fyllda med samlingar af urinkonkrement (XI. 24 ac, 25 ac); hos Templetoniinw äro dessa kanaler deremot nästan 

 öfverallt fyllda med dylika konkrement. Väggarna äro här jeinförelsevis tunna. De största lumina förekomma 

 dock hos Sminthurina>, och de i dem hopade urinkonkrementen (I. 25 ac), bidraga hos dessa djur understundom 

 icke obetydligt till sjelfva teckningen, i det de der och hvar synas igenom huden såsom hvita näckar och strim- 

 mor. Af denna beskaffenhet] äro de ljusa näckarna pä sidorna af Papirius flavosignatus. Afven hos djur af de 

 bada andra underfamiljerna genomlyser dessa kanalers innehåll huden. Så är t. ex. fallet med Lipura-avtema, 

 bos hvilka man vid betraktandet af ett lefvande djur under mikroskopet ser en mängd fläckar af renare hvithet 

 än de andra delarna. Vid dissektion finner man dessa fläckar vara bildade endast af innehållet i urinkärlen. 



Hvad blodomloppet beträffar, har jag ej, i likhet med Nicolet, kunnat studera detsamma på lefvande 

 djur, emedan hudens pigment gjort det för mig omöjligt att se blodkropparnas rörelse. Jag kan således ingen- 

 ting säga om de båda starka blodströmmar, som han trott sig varseblifva, en på hvardera sidan af bålen 3 ). 

 Genom dissektioner deremot har jag lyckats finna ett tydligt ryggkärl hos alla grupper. Jag har dock hvarken 

 förmedels silfver- eller karmin-färguing deruti lyckats upptäcka något endothel, ej heller har jag i detta kärls 

 väggar funnit någon muskulatur, om ej den mängd streck, som synas å detsamma, äro fina muskeltrådar. Det 

 sträcker sig frän kroppens bakre ända framåt åtminstone till basen af oesophagus, der det tyckes tränga sig 

 emellan den af urinkanalerna bildade oesophagealringen och sjelfva oesophagus (XI. 25 ad). Dess vidare förlopp 

 har jag ej kunnat följa. 



Ej mindre utförligt, än han beskrifvit cirkulationen, har Nicolet äfven omtalat tracheerna hos Po" 

 iluriderna; detta, som det tyckes, dock alldeles oriktigt. Han säger sig nämligen hos dessa djur hafva 

 funnit 8 stigmata, alla belägna pä abdomen, och innanför dem tvenne starka, utefter bålens sidor löpande 

 trachestammar, försedda med ett slags egendomliga respirationssäckar. Ifrån dessa trachestammar skulle en 

 mängd finare tracheer utgå till kroppens särskilda delar 4 ). Hvad slägtet Sminthurus beträffar, har dock Lub- 

 bock redan i den första af sina uppsatser '') visat, att denna Nicolets åsigt är oriktig. Lubbock har näm- 



') Notes on the Thys. P. I. p. 411. 



2 ) Det synes, som om det vore denna del af urinkanalerna, som Olfers ansett för salivkörtel Jemför: Olfkks. Annot. ad 



Anat. Podur. p. 15, och Lubbock, Notes on the Thys. P. IV. p. 286. 

 ') Rech. p. serv. ii 1'Hist. des Podur. p. 49. 

 A ) ibid. p. 38, 47. 

 5 ) Notes on the Thys. P. I p. 441 



