30 T Y C H O T U L L B E R O , 



2. S. viridis (Linn.) Lbk. (II. 16—20, III. 1—4). 



Syn. 1736. Pulex viridis plantarum Linné, Act. Lit. p. 133. 



1746. Podura viridis subglobosa Linné, Fn. Sv. Ed. 1. p. 342. 



1758. Podura viridis Linné, Syst. Nat. Ed. X. T. I. p. 608. 



1762. Podura. viridis, oculis nigris, capite ftavescente, antennis in medio fractis. Geoffkoy, 



Hist. abr. d. Ins. T. II. p. 607. 

 1804. Smynthurus viridis Latreille, Hist. Nat. T. VIII. p. 82. 

 1835. Smynthurus viridis Templeton, Thys. Hib. p. 97. 

 1867. Smynthurus viridis Lubbock, Notes on the Thys. P. III. p. 296. 

 1871. Sminthurus viridis (forma principalis) Tullberg, Fört. öfver Sv. Podur. p. 144. 



Luteo-viridis, signaturis fusco-viridibus. Unguiculus superior vaginatus. Pilus 



clavatus in tibia nullus. Long. H — 2 millim. 



Färgen är hos den här beskrifna formen af S. viridis öfvervägande grön, på de ljusare ställena mer 

 dragande i gult, på de mörkare mera i gråbrunt. Ofvan analöppningen finnes en svart, men ganska liten fläck. 

 Antennerna betydligt längre än hos föregående art. Deras yttersta led violett. Deu öfre klon försedd med ett 

 omhölje, som jag dock fått se fullt tydligt först efter preparatets kokning i utspädd glycerin l ); den undre är 

 utdragen i en lång spets, som är krökt framåt (III. 3). Klubblika känselhår vid tibians nedre del saknas. 



Förekommer på gräsrika ställen. 



Funnen i trakten af Uppsala. 



Af denna art har jag utom hufvudformen funnit 2 varieteter, hvilka vid närmare undersökning måhända 

 visa sig som sjelfstäudiga arter. Jag kan dock ej för närvarande säga, om färgen är fullt konstant, och har ej 

 funnit någon med de särskilda färgerna förbunden formolikhet. 



Var. a. cinereo-viridis. 



Syn. 1841. Smynthurus viridis Nicolet, Rech. p. serv. ä 1'Hist. d. Podur. p. 82. 



Cinereo-viridis, signaturis paullo obscurioribus. Macula nigra supra anum nulla. 



Förekommer såsom föregående. 

 Fuunen i Skåne. 



Var. t 'i. nigro-marulatus. (III. 5). 



Flavus; latera abdoininis signaturis rubris ornata. Macula nigra supra anum. 



Förekommer såsom föregående. 

 Funnen på Gotland och i Skåne. 



3. S. flaviceps Tullb. (III. 6, 7). 



Syn. 1871. Sminthurus flaviceps Tullberg, Fört. öfver Sv. Podur. p. 145. 



Atro-rufus, capite flavo, pedibus partibusque basalibus antennarum pallidis. Un- 

 guiculus superior vaginatus. Tibia? pilo singulo clavato instructae. Long. 1 millim. 



Antennernas yttersta led tydligt annulerad (III. 6). Det på tibian förekommande känselhåret är försedt 

 med en ytterst liten ansvällning i spetsen och ensamt (III. 7). 

 Funnen en gång blaud gräs i Skåne. 



4. å novem-lineatus Tullb. (III. 8 — 11). 



Syn. 1871. Sminthurus novem-lineatus Tullberg, Fört. öfver Sv. Podur. p. 145. 



Pallide-flavus; abdomen novem lineis longitudinalibus, quarum duoe badias, ceterse 

 nigras sunt, caput tribus badiis, duabus nigris ornatum. Unguiculus superior nudus. 

 Tibiffi pilis 2—3 clavatis instructaa. Long. Ii millim. 



Af de mörka linierna på abdomen är den medlersta svart och når blott från dess främre rand till mid- 

 ten. Det närmaste paret är brunt och sträcker sig öfver hela abdomen; det derpå följande, som åter är svart, 

 når liksom den förstnämnda limen blott till abdomens midt, men från dess bakre ända räknadt. Fjerde och 

 femte paren äro svarta och nå öfver hela abdomen. Det sistnämnda synes ej från ryggsidan. På hufvudet är 

 den medlersta linien brun, de båda följande svarta, och de yttersta åter bruna. Antennernas yttersta leder äro 

 hos denna art tydligt annulerade, ehuru ej så skarpt som hos de båda föregående, och violetta. Tibierna äro 



') Då jag skref Fört. öfver Sv. Podur., hade jag ej försökt detta behandlingssätt och kände således icke, att den större klon hos 

 denna art verkligen eger ett hölje. 



