SVERIGES PODURIDER. 87 



Antennerna sällan fullständiga, enär den sista leden ofta saknas 1 ). Vid räknandet af taggarna på gaffel- 

 tänderna bör man se till, att man ej såsom tagg räknar ett stort spetsigt fjäll, som hos denna ocli följande art 

 sitter fästadt i närheten af den innersta taggen och vid hastigt påseende lätt tages för en sådan (V. 1). Den 

 undre klon är försedd med en ytterst fin tand. 



Grundfärgen grågul eller rent gul. 



Förekommer bland mossa i barrskog. 



Allmän i Wermland, Uppland, Östergötland. Skåne och pä Gotland; äfven funnen i Vestergötland, Små- 

 land. Ångermanland och Jemtland. 



•2:'>. .V. plumbea (Linn.) 2 ) (V. 7—16). 



Syn. 1746. Podura teres plumbea Linné, Fn. Sv. Ed. 1. p. 342. N:o 1175. 

 1758. >< plumbea Linné, Syst. Nat. Ed. X. 1. p. 60!). 



1761. » » Linné, Fn. Sv. Ed. Ii. p. 473. 



1871. Macrotoiim rufescens Tullberg, Fört. öfver Sv. Podur. p. 14'.'. 



Antennae eorpore multo longiores. Spina? dentium simplices 7 — 8. intima parva. 

 Unguiculus superior pedum posteriorum duobus, anticorum tribus dentibus instructus, 

 inferior acumine setiformi. Long. 4 millim. 



Antennernas sista led oftast utvecklad. Den undre klon försedd med en ytterst fin tand. Särdeles långa 

 liar i synnerhet på det femte abdominalsegmentet. 



Grundfärg rödgrå. 



Förekommer mest i skogar och hinder bland mossa och affallna löf, men äfven pä ängar. Talrik om 

 hösten under svampar i barrskog. 



Allmän i Uppland, Södermanland, Skåne och på Gotland; äfven funnen i Vestergötland och Småland. 



24. M. tridentifera n. sp. (V. 17, 18). 



Antennae eorpore non longiores. Spina; dentium triridaä 10 — 11; unguiculus su- 

 perior dentibus 5 — ti armatus, inferior latus. Long. 4 millim. 



Jag har aldrig sett detta djur lefvande, och kan således ej med säkerhet säga, hurudan grundfärgen är, 



da djuret lefver. Att döma af spritlaggda exemplar ^ynes den dock vara i det närmaste såsom hos M. vulgaris. 



Funnen i Södermanland af A Segerdahl, i Uppland af E. Björkman och i Östergötland af H. Stolpe. 



Gen. IV. Cyphoderus (Nic.) 



Syn. 17S3. Podura O. Fabricius, in Danske Vidensk. Selsk. Skr. 1). II. p. 303 (ad partem). 



1841. Vyphodeirus Nicolet, Rech. p. serv. å 1'Hist. des Po.lur. p. 63 (ad partem). 



1844. Lepidocyrtus Gervais in Walckenaer, Ins. apt. T. III. p. 409 (ad partem). 



1871. Cyphoderus Tullberg, Fört. öfver Sv. Podur. p. 150. 



Mesonotum prominens. Segmentum quartum abdominis triplo vel quadruplo longius 



quam tertium. Antennae dimidia corporis parte breviores, quadriarticulata?. Dentes fur- 



eulae non triplo longiores quam muerones. Cutis squamosa. 



Hufvudet fästadt ungefär som hos föregående. Antennernas tredje led ytterst liten, nästan kulformig. 

 Tibierna ej tydligt tvåledade; borstet på deras nedre del ej klubblikt, utan i spetsen endast krökt. Gaffeltän- 

 derna tillsammans med ändsegmenten kortare än basalstycket. På det stora abdominalsegmentet har jag en- 

 dast kunnat se två par känselborst. För öfrigt finnas hos den enda hittills kända arten af detta slägtc 

 endast få och spridda här. Fjällen såsom hos följande slägte. utom de tvenne vid gaffeltändernas spetsar (VI. 

 18 sqa, 19). 



') I Notes on thc Thys. P. IV. p. 283 har Lubbock lemnat en särdeles intressant framställning om, huru afbrutna antenner repro- 

 duceras. 



2 ) Det Linneauska namnet plumbea är af Lubbock anvundt för en annan art al" detta slägte, funnen i England. Då likväl denna art 

 ej anträffats i Sverige, och under det af Lin NK i Syst. Nat. Ed. X gifna nam:iet tinnes en hänvisning till Fn. Sv. N:o 1175, som 

 visar, att detta namn af honom ursprungligen gafs åt en svensk art, anser jag, att det också numera måste för en svensk art an- 

 vändas. Och jag har ansett lämpligast att gifva Linnés namn åt ofvanstående art, då den dels är en af de allmännaste, dels 

 förekommer just på sådana lokaler, som Linné i Fauna Svecica anger för sin Podura plumbea. 



