SVERIGES PODURIDER. 51 



I min uppsats »Om Skaud. Podur. af underfam. Lip.» har jag kallat denna art A. murorum (Boukl.). 

 Bourlets beskrifning är dock så ofullständig, att den i likhet med O. Fabricii beskrifning öfver P. humicola 

 och Templetons öfver Achorutes dubius kan passa in snart sagdt på hvilken art som helst i slägtet. Äfven 

 Lubbocks beskrifning på A. murorum är ytterst kort och otydlig. Deremot är det antagligt, att Linné med 

 Podara viatica Fn. Sv. Ed. I menat just detta djur, då han funnit sin art i Sverige och på lokaler, liknande 

 dem, på hvilka jag oftast funnit den här beskrifna arten, nämligen vid vägkanter. Han anmärker äfven, att af 

 Podura viatica vanligen en stor mängd individer förekomma tillsammans, och detta öfverensstämmer väl med 

 min erfarenhet, då jag icke mindre än fyra särskilda gånger funnit Achorutes murorum bildande ordentliga högar, 

 under det jag aldrig funnit någon annan Lipuriu uppträda i sådana tätt slutna massor. Jag har derföre ansett 

 lämpligt att för denna art upptaga den af Linné gifna benämningen, ehuru jag naturligtvis ej kan anföra honom 

 såsom auctor för densamma, emedan den blott förekommer i Fn. Sv. Ed. I. der nomina specifica ej ännu be- 

 gagnas. Gf.offroys Podura atra viatica är ingen Achorutes. 



Förekommer i diken och under stenar vid vägar äfvensom under tåug på hafsstränder. 



Allmän i Uppland och på Gotland. 



53. A. manubrialis Tdllb. (X. 21, 22). 



Syn. 1869. Achorutes manubrialis Tullberg, Skaud. Podur. af underfam. Lip. p. 9. 

 1871. » » id. , Fört. öfver Sv. Podur. p. 153. 



Unguiculus interiör adest. Dentes furculae, manubrio breviores, vix clnplo longio- 



res quam mucrones, qui graciles sunt. Spinae anales perparvse. Long. 1 millim. 



Färgen svartblå. Skiljes frän föregående genom de små analtaggarna och gaffelns langa basalstycke, 



hvilket är väl sä långt som tänderna och ändsegmenten tillsammans. De sistnämnda särdeles smala och 

 något krökta. 



Funnen under trästycken på åtskilliga ställen i Uppland, men sparsamt. 



54. A. armatus (Nu .) (X. -23—25). 



Syn. 1841. Podura armata Nicolet, Rech. p. serv. ä 1'Hist. des Podur. p. 57. 



1847. Achorutes armatus id. , Essai s. une classif. de 1'Ordre des Thys. p. 378. 

 1871. » » Tillberg, Fört. öfver Sv. Podur. p. 153. 



Unguiculus inferior adest. Dentes furculae crassi, duplo longiores quam mucrones. 



Spinas amrles maximas. Long. 1 millim. 



Färgen ljust blågrå, stundom dragande i rödt. Val karakteriserad genom de långa analtaggarna, hvilka 

 här äro lika stora som hos Lipura ambulans, äfvensom genom de trubbiga gaffelspetsarna. Från sidan sedda 

 se dessa nästan klolika ut (X. 24). 



Funnen i stort antal på spänhögar i Uppland och på Gotland, äfvensom i tång på Gotland. Torde 

 vara en särdeles allmän art. 



55. A. rufescens (Nic.) (X. 26. 27.) 



Syn. 1841. Podura rufescens Nicolet, Bech. p. serv. å 1'Hist. des Podur. p. .">7. 



1847. Achorutes rufescens id. , Essai s. une classif. de l'Ordre des Thys. p. 378. 



1868. » » Lubbock, Notes on the Thys. P. III. p. 308. 



1869. » » Tullberg, Skaud. Podur. af underfam. Lip. p. 10. 

 1871. » » fd. , Fört. öfver Sv. Podur. p. 153. 



Unguiculus inferior adest. Dentes furculae crassi, subclavati, mucrones gracillimi. 



Spinai anales perparvse. Long. | millim. 



Antennernas tredje led har en ansvällning pä yttre sidan. Gaffelns ändsegment äro blott en tredjedel så 

 breda som tänderna, basalstycket kort. Analtaggarna små såsom hos A. manubrialis. 



Som jag ej antecknade färgen på mina exemplar i lefvande tillstånd, kan jag icke säga, om ben och 

 antenner ega den klara orangefärg, som Nicolet i sin beskrifning nämner såsom karakteristisk för arten, utan 

 att den likväl finnes återgifven på hans figur. De spritlagda exemplar, jag eger, hafva en nästan gulbrun färg 

 med något violett anstrykning; ben och antenner ljusare. Det är hufvudsaklisen på grund af öfverensstämmel- 

 sen i färg mellan dessa och Nicolets figur, som jag för denna art upptagit det af honom gifna namnet. 



Funnen en gäng i Skåne. 



56. A. purpurascens Lbk. (XI. 1 — 3). 



Syn. 1868. Achorutes purpurescens Lubbock, Notes on the Thys. P. III. p. 302. 



1869. » » Tullberg, Skand. Podur. af underfam. Lip. p. 8. 



1871. » » id. , Fört. öfver Sv. Podur. p. 153. 



