52 TYCHO TULLBERG, 



Unguiculus inferior adest. Dentes furculae duplo vel triplo longiores quam rau- 

 crones, acuminati. Spinse anales non longiores quam papillse, quu; magna?, fere serai- 

 globosa' sunt. Long. 2 millim. 



Gaffeltänderna och ändsegmenten afsmalnande i samma proportion och således utan något egentligt af- 

 hrott vid leden, som derigenom kommer att mindre skarpt framträda än hos föregående arter. Basalstycket 

 ungefär af samma längd som tanden. Analpapillerna särdeles stora, taggarna deremot små och smala. Färgen 

 violett med dragning stundom mera i rödt, stundom mera i blått. 



Förekommer sparsamt under trästycken i närheten af ladugårdar. 



Funnen i Uppland, Södermanland ocli på Gotland. 



57. A. ununguiculatus Tullb. (XI. 4, 5). 



Syn. 1869. Achorutes ununguiculatus Tullberg, Skand. Podur. af underf. Lip. p. 11. 

 1871. » » id. , Fört. öfver Sv. Podur. p. 153. 



Unguiculus inferior nullus. Dentes furculse acuminati et duplo vel triplo longiores 

 quam mucrones. Spinse anales parvse, breviores quam papillse. Long. 1 millim. 



Närmar sig genom frånvaron af den undre klon följande slägte, men skiljes derifrån, utom på grund af 

 ocellernas antal, äfven lätt genom gaffelns form, som mycket påminner om föregående art, ehuru ändsegmenten 

 äro något längre, samt genom de svarta ögonfläckarna. 



Funnen en gång under barken af ett träd i Uppsala. 



58. A. inermis Tullb. (XI. 6). 



Syn. 1871. Achorutes inermis Tullbehg, Fört. öfver. Sv. Podur. p. 153. 



Unguiculus inferior nullus. Dentes furculse mucronibus acuminatis vix duplo lon- 

 giores. Spina? anales desunt. Long. 1 millim. 



I anseende till gaffelns form liknande föregående art, men tydligt skild från denna genom frånvaron af 

 liva r j c spår af analtaggar. 



Färgen gråblå. 



Funnen en gång på mossa i en skogspark nära Uppsala. 



* 



Gen. XIII. Xenylla, Tullb. 



Syn. 1869. Xenylla Tullberg, Skand. Pod. af underfam. Lip. p. 11. 

 1871. » id. , Fört. öfver Sv. Podur. p. 154. 



Ocelli 10; 5 in utroque latere capitis. Organa postantennalia desunt. Furcula 



parva non ad tubum ventralem pertinens. Spinae anales 2. 



Utom i ocellernas antal finner man äfven i gaffelns beskaffenhet en tydlig skilnad från föregående slägte. 

 Leden mellan gaffelns tänder och ändsegment är nämligen hos Xenylla så otydlig, att man nästan kan säga, att 

 dessa delar här helt och hållet sammansmält. Ocellerna ej i svarta fläckar. Lipura maritima Lbk (Notes on 

 the Thys. P. IV. p. 278) har oceller af samma antal som Xenylla, men afviker genom frånvaron af hoppgaffel. 

 Hos de arter, jag funnit af detta slägte, har jag sett åtminstone två i spetsen något ansvällda hår vid tibiernas 

 nedre ändar. Ytterst små analtajrgar. , 



■'a is' 



59. X. maritima Tullb. (XI. 7, 8). 



Syn. 1869. Xenylla maritima Tullberg, Skand. Podur. af underfam. Lip. p. 11. 

 1871. » » id. , Fört. öfver Sv. Pod. p. 154. 



Undique pruinosa. Dentes furcula? cum mucronibus longitudinem tibia? sequantes. 

 Spinae anales parva?, papillis latis affixa?. Long. U uiilliin. 



Vid utgifvandet af »Skand. Podur. af underfam. Lip.» hade jag endast tillfälle att undersöka ett enda 

 exemplar af denna art och kunde då icke på detta urskilja några analtaggar. Då jag sedan haft tillgång på ett 

 stort antal hithörande djur. liar det varit mig lätt att se, det äfven här förekomma tydliga om också små så- 

 dana taggar. De äro fastade på särdeles breda, men föga upphöjda papiller. 



Färgen gråblå. 



Funnen på högst olikartade lokaler, en gång på en uthusvägg i Skåne, der den kröp omkring i stort 

 antal, en annan gång i en rännsten i Filipstad och för öfrigt i tång på (iotland och i Bohuslän. På det se- 

 nare stället sparsamt. 



