6 ROB. T II AL EN, 



efter sjelfva magnethuset, i hvilket senare fall den fria magnetens upphängningstråd an- 

 vändes såsom lodlinie. 



Deviationerna, hvilka vanligen föregingos och efterföljdes af afläsningar å medel- 

 läget, voro i de flesta fall till antalet 7, för att derigenom eliminera inflytandet frän 

 ändringen i deklinationen, stundom dock endast 4. Den båge a ömse sidor om det 

 fixa håret i tuben, som hårets bild vid inställningarne vanligen fick ega, uppgick till 

 omkring 1'. Torsionen hos upphängningstråden var 15', men som bekant är inver- 

 kar ej densamma på deviatiohsvinkelns storlek. Temperatur och tid antecknades för 

 hvarje inställning. Medelst mikroskopens skrufvar uppmättes efter hvarje serie det mot 

 en grad på cirkeln svarande antalet gängor, hvilken uppmätning, använd för korrektion 

 å de gjorda mikrometer-afläsningarne, visade sig behöflig, emedan mikroskopen under 

 resorna ständigt nedsjönko i sina hylsor och derför gjorde en ny inställning för hvarje 

 gång erforderlig. 



Så långt det varit förenligt med dem åsyftade noggrannheten i resultaten, har jag 

 sökt förkorta tiden för deviationernas anställande, på det att de magnetiska elementen 

 under tiden så litet som möjligt skulle hinna ändra sig. En fullständig serie af 7 de- 

 viationer verkstäldes i vanliga fall pä 18 minuter. Skedde mätningarne i magnethuset, 

 der jag för hvarje inställning äfven hade att afläsa variations-instrumenten, erfordrades 

 en något längre tid. Men för att observationstiden kunde bli så kort som nyss nämn- 

 des, erfordrades det vid användning af den sorts Lamontska resapparater, som jag be- 

 gagnade, några smärre anordningar i afseende på belysningen, hvilka jag straxt skall 

 omnämna. Först bör dock, såsom vida vigtigare, en omständighet anföras, hvars infly- 

 tande på observationernas noggrannhet icke far förbises. 



Det är bekant, att vid inställning af den fria magneten skenan måste vara mot 

 honom vinkelrät. Inträffar ej detta, utan i stället att vinkeln skiljer sig, ehuru endast 

 litet, från 90°, sä inverkar detta visserligen icke märkbart på slutresultatet, men det är 

 åtminstone nödvändigt, att vinkeln förblir oförändradt densamma under hela observa- 

 tionsserien. Nu är dock, i följd af instrumentets konstruktion, tvänne rörelser hos 

 magnethuset och således äfven hos skenan möjliga, den ena kring en med tubaxeln 

 parallel horizontel linie, och den andra kring lodlinien. Magnethuset stöder sig nem- 

 ligen mot underlaget, å ena sidan på en klack och å den andra på en messingsfjäder, 

 samt kan medelst två i bordet nedgående skrufvar fås att vicka kring nyssnämnda 

 horizontal-linie, allt efter som den ena eller den andra skrufven mera eller mindre till- 

 drakes. Tillskrufvas båda skrufvarne samtidigt, så nedtrvekes derinenom fjädern, och 

 huset vickar dä fram emot tuben. Det är pä detta sätt magnethuset nivelleras. Men 

 som hälen för nyssnämnda skrufvar medgifva ett glapprum, och emedan skrufvarne al- 

 drig få dragas till fullständigt, i följd livaraf ett mellanrum uppkommer mellan magnet- 

 husets botten och det dcrunder befintliga bordet, så måste ett horizontelt verkande och 

 mot skenans längdriktning vinkelrätt tryck förorsaka en vridning kring lodlinien, men 

 deremot ett vertikalt nedåt gående tryck en rörelse kring den nämnda horizontallinien. 

 Visserligen synes denna senare rörelse i och för sig icke böra något betyda, då den 

 underliggande fjädern kan återföra magnethuset i dess gamla läge, men vanligen fram- 



