10 ROB. T HÄLEN, 



§ 3. Variatioiis-instriiiueiitcu. 



Genom direkt uppmätning befanns vid bada variations-instrumenten den mot en 

 skaldel svarande vinkeln s vara 



« = 50".7 = 0'.845 



För att bestämma den vinkel, som intensitets-instrumentets fria nål gör med den 

 magnetiska meridianen kunde, för bristande utrymme, hvarken den vanliga deviations- 

 metoden eller defiektorn begagnas l ), utan en magnet upplades på ett gifvet afstånd än 

 vid intensitets-instrumentet och än vid deklinations-nålen, men i förra fallet på den 

 linie, som utgjorde den fria nålens förlängning, i senare fallet på magnetiska ost-vest- 

 linien. Magneten lades i öfrigt vinkelrätt, i förra fallet mot den fria nålens förläng- 

 ning, i det senare mot den magnetiska meridianen. För säkerkets skull repeterades 

 mätningen på flere olika afstånd, och analoga bestämningar skedde medelst en annan 

 magnet. 



Det sålunda erhållna medelvärd it blef 



«=36°47' 

 1 formeln 



blir således 



r^- = 0.0003 V9 — i' 

 tg« 



samt för X=l,6 



(LY= 0.000526 (i^'— N), 



der N' och N beteckna de å intensitets- och deklinations-instrumenten omedelbart af- 

 lästa skaldelarne. Det är denna skilnad N' — JSf, som i tabellerna betecknas med n och 

 n', hvarvid n afser svängningarne och ri deviationerna. 



Intensitets-instrumentets deviations-magneter utgjordes af ett par s. k. kompensa- 

 tions-magneter. Men genom den under 1870 utförda serien af mätningar visade det 

 sig vid observationernas reduktion till en gifven nollpunkt på intensitets-skalan, att 

 kompensationen för temperaturen var långt ifrån nöjaktig. I afsigt att genom en di- 

 rekt bestämning erhålla korrektionstalet för dessa magneters angifvelser, omgåfvos de 

 båda deviations-magneterna med hvarsitt med olja fyldt kärl, i hvilka isstycken inla- 

 des för att sänka temperaturen ned emot nollpunkten, och dessutom uppstäldes i rum- 

 mets andra ända ytterligare ett ganska känsligt variations-instrument, hvars beroende 

 af temperaturen var omärklig. Genom samtidiga afläsningar å de tre variations-instru- 

 menten, och de i oljan nedsänkta termometrarne erhöllos såväl före som under och 

 efter afkylningen efterföljande medelvärden, hvarvid det nya variations-instrumentet na- 

 turligtvis angaf den verkliga ändringen i intensiteten under observationerna. 



J ) Lamont: Handbuch d. Erdmagn. s. 211. 



Annalen d. Miinchen. Sternwarte, IV Suppl. B. s. 119. 



