JORDMAGNETISKA BESTÄMNINGAR I SVEKIGE. 



51 



N:0 



Ort. 



Dag. 



Station. 



Magnethus. 



Stat. — mgu.h.i 



Med. 



462 







1871 Ang. 19 



1.5781 



1.5999 



-218 





475 



P 



.. 30 



1.5828 



1.5993 



-165 





478 

 436 



Q 

 R 



.. Juli 22 



1.5761 

 1.5830 



1.5993 

 1.6012 



-232 



-182 



-211 



435 



S 



n » 



1.5754 



1.6012 



-258 





438 



- 



„ 24 



1.5738 



1.6012 



-274 





Med undantag af de 3 under 1869 gjorda bestämningarne, för hvilka medel- 

 variationer användts, äro alla observationer korrigerade medelst variations-instrumenten. 

 Intensiteten för magnethuset är således under 1870 och 1871 hemtad från tabellerna 

 sid. 26 och 30. 



Bland de 17 observationsorterna öfverensstämma sinsemellan de 9 första och likaså 

 de 8 sista, men de förra skilja sig i medeltal från intensiteten i magnethuset på 0,0011, 

 under det de senares differens uppgår ända till 0,01m i. När nu observationsorterna 

 genom de anförda differenserna dela sig i två bestämda grupper, belägna ungefär- 

 ligen på hvar sin sida om den nära nog räta linie, som går från O.N.O. till V.S.V. på om- 

 kring 50 fot norr om magnethuset, och då vidare afstandet mellan magnethuset och 

 de båda mest aflägsna observationsorterna I och M ej öfverstiger 800 fot, inses, att 

 ifrågavarande trakt utmärker sig genom en ganska betydlig lokal perturbation. Af den 

 bifogade kartan ä taflan I ses, att de söder om denna linie belägna orterna hafva i 

 det närmaste samma intensitet som magnethuset, men de norr ut belägna en intensitet, 

 som med 0,02 understiger den förra. Såsom vi nedanför fa se. är denna olikhet om- 

 kring dubbelt större, än olikheten mellan de bada magnethusen i TJpsala och Stockholm. 

 Men då det, mig veterligen, ej förut blifvit uppvisadt, att så stora afvikelser som 0,o? 

 kunna inom sä korta afstånd, som 100 fot, förekomma, naturligtvis annat än i när- 

 heten af jernmalmlager, har jag, alltsedan jag vid mina första observationer i Upsala 

 och Kungsör 1869 först iakttog dessa lokala perturbationer, egnat min uppmärksamhet 

 åt denna fråga, för att så ofta som möjligt se till, huruvida dylika perturbationer före- 

 funnits ä de särskilda orterna, äfvensom sökt i flere fall att bestämma deras belopp. 

 Då analoga perturbationer visat sig på flere andra ställen inom Sverige, t. ex. Kungsör 

 och Linköping, torde de få anses egendomliga för värt på jern så rika land, och de 

 böra vid val af observationsort ej förbises '). 



Orsaken till den ofvannämnda plötsliga förändringen i A' från en ort till en 

 annan, är ej lätt att angifva. I första rummet kunde man härvidlag misstänka, att 

 det af tegel uppförda magnethuset sjelft med dess magneter möjligen kunde förorsaka 

 olikheten. Direkta försök hafva nemligen ådagalagt, att det röda, här på orten till- 

 verkade teglet ej blott utvisar en ganska stark magnetisk inverkan, utan ock dervid 

 visar bestämda poler, under det att det s. k. eldfasta eller gula teglet är nästan helt 

 och hållet jernfritt"'). Men då samma intensitet, som inom magnethuset, äfven förekom- 



! ) 1 Pogg. Ann. B. 77 s. 32 har Reich anfört den literatur, som handlar om de lokala magnetiska pertur- 

 bationerna, och redogjort för sina egna deklinations-bestämningar vid det af basalt bestående Pöhlberget. 

 *-) Teglets polaritet är förut uppvisad af Gheraudi. Jfr Berlin. Ber. 1863, s. 459. 



