JORDMAGNETISKA BESTÄMNINGAR i SVERIGE. 71 



§ 28. Jeiiitorelse med andra Observatörers X-värden. 



Redan i början af denna uppsats har jag nämnt, att Professor Ångströms magne- 

 tiska observationer i Sverige ännu icke blifvit publicerade. Jag kan följaktligen ej nu 

 jemföra mina resultat med hans, ehuru flera observationsorter för oss varit gemen- 

 samma, såsom Upsala observatorii och Stockholms magnethus, samt Örebro slottspark. 



Professor Hanstéens observationer i Stockholm, omfattande 34 år, gå tillbaka till 

 1K25 och sträcka sig således till sommaren 1859. De sammanfattas i följande af honom 

 beräknade formel 1 ): 



X = 1,5289,2 + 12,0752 {t ~ 1825,o) + 0,033716 (t - 1825,0)", 



Ii varur för sommaren 1870, ifall man anser sig kunna utsträcka formeln till denna tid, 

 erhålles 1,5908, hvilket värde endast med l»i enheter i 4:e decimalen af X öfverskjuter 

 det af mig för samma < >rt funna värdet. 



Deremot visar sig en betydlig skiljaktighet mellan mina och [):r Lemströms be- 

 stämningar 2 ). Han finner nemligen för Febr. 1869 medelvärdet i Stockholm vara 1,5594, 

 men jag för Maj samma år mimW-intensiteten 1,:>s.i5. 



Skilnaden 0,026] är för stor för att kunna förklaras endast genom dagliga varia- 

 tioner eller vanliga observationsfel, uran torde antyda någon felaktighet i den af D:r 

 Lemström begagnade konstanten. 



I Lamonts »Magnetische Untersuchungen in Nord-Deutschland, Belgien, Holland, 

 Dänemark» 1858 är å kartan öfver den horizontela intensiteten differensen mellan med- 

 lersta Skåne och Mimenen upptagen till 0,30. För den 1 Jan. 1858 uppgifves s. 17 

 (1. c.) Munchens intensitet till 1,9712, således var Skånes 1,6712 för samma tid. Ärliga 

 tillväxten är enligt Lamont 0,0022, hvaraf för Skåne erhålles för sommaren 1870 



1,6987. 



Mediet af mina bestämningar för Helsingborg, Eslöf och Lund blir 



1,6946. 



Det bör dock anmärkas, att Lamont mig veterligen icke anstalt några observa- 

 tioner i Skåne, utan han har sannolikt härledt kurvans gång öfver sydligaste Sverige från 

 sina iakttagelser i Danmark, sammanstälda möjligen med andra observatörers mätningar. 



Under Maj manad 1872 ') har jag varit i tillfälle att här i Upsala direkt jemföra 

 den af mig använda resapparaten med ett aldeles analogt, från Lamont då nyss hem- 

 kommet, för K. Vet.-Akad. räkning inköpt och af Docenten Wijkander pa resan till 

 Spetsbergen medtaget instrument, för hvars båda magneter Lamont sjelf bestämt kon- 

 stanterna. Jemförelsen ledde till det resultat, att mina X-värden understiga Lamonts 

 med 37 enheter i 4:e decimalen, således att 



X(Lamont) = -^-(.Thalén) " 0,0037. 



Docenten Lundquist och jag hafva genom samtidiga observationer såväl i Stock- 

 holm som Upsala sökt bestämma skilnaden mellan de A-värden, som medelst de båda 



') Forhandlinger i Videnskabs-Selskabet i Christiania, 1860, s. 187. 



2 ) K. Vet.-Akad. Handl. 1869, B. 8, N:o 8, s. 26. 



3 ) Detta stveke har under tryckningen blifvit tillagdt. 



