18 F. R. KJELLMAN. FLORIDB-SLÄGTET GALAXAURA, DESS ORGAXOGRAFI OCH SYSTEMATIK. 



egentligen kolassimilerande arbetet, under det de inre cellskikten fullgöra andra till närings- 

 beredningen hörande funktioner. Starkast blir uppdelningen, då vtväfnaden sammansättes 

 af en kromatoforfri eller ined endast mycket svagt utvecklade kromatoforer försedd, rent 

 parenkymatisk, en- eller flerskiktig väfnadsmantel, som uttill betäckes af ett tätt, mer eller 

 mindre sammanhängande celltradsskikt. Byggnaden anger alldeles omisskänneligt, att ceil- 

 trådsskiktet utför det egentliga assimilationsarbetet. I det fall att den parenkymatiska 

 väfnadsmanteln är åtminstone ställvis mer än enskiktig, synes, oafsedt att dess ytliga 

 celler taga någon större del i assimilationsarbetet än de inre, i vissa fall en olikhet hafva 

 inträdt älven inom sjelfva assimilationsapparatens parenkymatiska zon, bestående deri att 

 de celler i denna, som uppbära assiinilationseelltradar, fungera pa ett något annat sätt än 

 de, af hviika dessa sammanbindas till en sluten väfnad. I vissa utvecklingsstadier eller 

 under vissa utvecklingsförhållanden föra nämligen de förra en riklig, stundom mycket 

 riklig mängd korniga assimilationsprodukter, under det samtidigt de andra helt och hållet 

 sakna sådana eller innehålla sådana i mycket ringa myckenhet; jfr. t. 10, f. 5 — 9. 



Att skottets mellersta väfnad sskikt i hufvudsak är en ledningsväfnad, som förmedlar 

 ledningen mellan assimilationsväfnaden och den axila väfnadscylindern, visar tydligen dess 

 byggnad. Det synes mig skäligen betydelselöst, om man räknar den till assimilations- 

 väfnaden och låter den tillsammans med denna utgöra ett väfnadssystem eller till den 

 axila väfnadscylindern, med hvilken den i hufvudsak till byggnad och funktion öfverens- 

 stämmer. I förra fallet skulle den väl vara analog med en s. k. tilledningsväfnad och 

 frän rent topografisk synpunkt kunna benämnas innerbark. Så har skett i Die nat. 

 Pflanzenf., tv här kallas assimilationsväfnaden die äussere och den ifrågavarande väfnaden 

 die innere Rinde ; anf. st. Rhodoph. s. 338. För en sådan uppfattning talar, skulle man 

 kunna säga. <\<^< närmare utvecklingssamband med assimilationsväfnaden, för dess sam- 

 manförande med centralcylindern det förhallandet, att den väfnad, som i blomväxternas 

 skott blifvit kallad tilledningsväfnad, Väl alltid aktivt om också med mindre intensitet 

 deltar i assimilationsarbetet, hvilket, sa vidt jag af det tillgängliga materialet förmår 

 döma, icke är fallet med den ifrågavarande väfnaden i Galaxaura-skottet. dag är derför 

 mera böjd att kalla den för periferisk ledningsväfnad och uppfatta skottet hos Galaxau- 

 rorna såsom uppbygdi hufvudsakligen af tvenne väfnadssystem: en mer eller mindre 

 komplicerad, ytlig assimilationsväfnad och ett system ledningsväfnad, bestående af en 

 axil afdelning, i hvilken ledningen sker i skottets längdriktning, och en periferisk, som 

 förmedlar ledningen mellan den förra och assimilationsväfnaden. 



het framgår redan af det föregående, att vissa delar af assimilationsväfnaden och 

 den periferiska ledningsväfnaden kunna temporärt tjenstgöra såsom upplagsväfnad. Hos 

 gruppen Rkodura är detta fallet icke blott med basalcellerna i de langa assimilations- 

 trådarne ulan också med de stora kantiga slutcellcr i den periferiska ledningsväfnaden, 

 -om uppbära assimilationstrådsystemen; jfr. t. 1, f. 5. De dessa motsvarande cellerna 



hos (i. läxa och dess samslägtingar. nämligen de celler i parenk\ mmaiiteln. som uppbära 

 celltrådssystemen, förhålla sig på lika sätt. De tjenstgöra under tider af mindre liflig 

 utveckling företrädesvis eller uteslutande såsom upplagsorgan. Samma är, men kanske i 

 ännu högre grad, fallet med de gröfre, rymligare celler, som till större antal inga i den 

 periferiska ledningsväfnadens byggnad hos Q, striata; jfr. t. 9, f. 24 — 26. 



