KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 33. N:0 I. 33 



man möjligen kunde vara benägen att anse vara af större betydelse, den nämligen, att 

 de, hvilka jag iakttagit, befinna sig på öfre delen af skottets stipitaldel, deremot de, hvilka 

 Harvey afbildat, tydligen tillhöra topparne af den plattade skottdelen. Detta samman- 

 hänger efter hvad jag tror med de ifrågavarande växternas olika växande. Det gifves, 

 såsom jag funnit, bland de australiska Galaxaurorna af G. marginata-typen två olika 

 byggnadsformer. Hos en del bär den mer eller mindre rikt greniga stipes en plattad 

 skottdel, som har uppkommit genom kontinuerlig topptillväxt och upprepad gaffelför- 

 grening. Till dessa hör den G. marginata, hvilken Harvey afbildat och beskrifvit i 

 Phyc. austr. tafl. 136, hufvudfiguren. Hos andra sker växandet till en början på lika 

 sätt, men jemte den typiska gaffelförgreningen inträder bildning af föryngringsgrenar eller 

 s. k. prolifikationer från i början egendomligt arbetande vegetationspunkter. Om denna 

 prolifikationsbiklning sammanhänger alltid eller stundom med de äldre skottens delvisa 

 upplösning, kan jag icke bestämdt afgöra med ledning af det material, öfver hvilket jag 

 förfogar. Men säkert är, att dessa till sin basaldel afvika frän de vanliga gaffelgrenarne. 

 Denna är trind och liknar såväl häri som med hänsyn till sin byggnad skottets gemen- 

 samma stipes. På denna prolitikationernas stipitaldel finnas hårkragar eller åtminstone 

 på h varje en sådan, af samma form och sammansättning som de, hvilka uppträda på öfre 

 delen af den gemensamma stipes. Alltså är det först efter en tids egendomligt växande 

 som dessa prolifikationer liksom hufvudskottet och dess grenar slå in på det växtsätt, 

 som frambringar de plattade skottdelarne. På detta förhållande har J. G. Agardh redan 

 i Alg. syst. VII (s. 76) hänvisat. Jag anser, att den Galaxaura, hvilken Harvey anf. st. af- 

 bildat i fig. 4, är en art af detta slag, hos hvilken skottet inträdt i bildning af prolifikationer. 

 Det synes mig högst antagligt, att, såsom också J. G. Agardh förmodat, de af 

 honom hos en mycket smal form af Zanardinia marginata (»aut species proxima»J funna 

 »corpuscnla externa, subglobosa, cystocarpium quoddam omnino referentia, so3pius ad apices 

 segmentorum obvenientia, rarius in iis lateralia, forsan futuri segmenti initium indicantia, 

 diametro ipsius segmenti angustiora», äro af samma eller liknande natur, som de af Harvey 

 funna bildningarne. Efter en ingående beskrifning på dessa om sporocarpier habituelt 

 erinrande »corpuscula» tillägger J. G. Agardh: »Gemmidia nulla vidi nec inträ liaic organa 

 gemmidia umquam evoluta före putarem. Potius eadem suspicarer antheridia constituere, 

 forma vero inter Florideas insolita instructa; si hcec demum npice rupta et jilis prolongntis 

 effusa obvenirent forsan organa constituant, quce a Harveyo (Phyc. austral. tab. 136, fig. 

 2 — 4) depinguntur. Efter den af förf. lemnade ingående beskrifningen på dessa kroppar 

 måste jag bestämdt anse, att de icke äro antheridia utan just, såsom J. G. Agardh gissat, 

 »futuri segmenti initiunn eller snarare första anlaget till prolifikationer med sin, såsom 

 vanligen är fallet, insänkta vegetationspunkt och anser det ganska sannolikt, att de äldre, 

 ytan bildande eelltrådarne slutligen delvis utväxa, sa att de bilda de trådkragar, som 

 Harvey observerat. Ett bestämdt skäl för detta antagande finner jag deri, att J. G. 

 Agardh hos en prolificerande form af Zanardinia marginata, benämnd f. constricta, an- 

 gifvit prolitikationernas bas vara af just den beskaffenhet, att man kan antaga dem hafva 

 iitvuxit ur ett klotrundt anlag med insänkt vegetationspunkt. Hans uttryck lyder: phylla 

 prolijicantia sunt basi eximie angustata nu nr i/uasi nodo, aut articulo glnboso, insidentia, 



K Sv. Vel .Ua.l. Bandi. Band. 33. N:o 1. .". 



