KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 33. N:() f. 35 



Af mina undersökningar anser jag det bestämdt framgå, att Mierothoe J. G. Ag., 

 Eugalaxaura Dcsne. och Rhodura Kjellm., om de till den senare gruppen hörande <■;!- 

 laxaurorna visa sig utgöra sjelfständiga, fullt utvecklade växter, äro att uppfatta som 

 inom sig slutna naturliga sektioner. Diehotomaria Dcsne i samma omfattning som Älysium 

 J. G. Ag. inbegriper arter, som till sin habituella organisation mycket nära öfverensstämma 

 med hvarandra. Till sin anatomiska byggnad företräda de emellertid två typer, som gå 

 ganska långt ifrån hvarandra, den ena med assimilationsväfnaden alltigenom nästan paren- 

 kymatisk, den andra med tydligt urskiljbara, om också uttill fast förbundna, finskaftade, 

 klubblika assimiiationscelltradar, utgående från en enskiktig, fullt parenkyraatisk väfnads- 

 mantel. Mellan dessa bada byggnadsformer har jag icke funnit några öfvergångar och 

 kunde derför vara föranledd att antaga, att Diehotomaria icke utgör någon enhetlig art- 

 grupp, utan tvenne med likartad habituell, men olikartad anatomisk utbildning. Dock är, 

 som jag i det föregående angifvit, säkerligen den allmänna histogenetiska och anatomiska 

 grundtypen densamma, men varierad i två olika riktningar. Jag tror mig derför kunna 

 upptaga Diehotomaria s. J. G. Ag. såsom en sektion, men uppdelad på grund af den 

 anatomiska organisationen i två undergrupper med något lägre systematisk rang än Mi- 

 erothoe. Såsom beteckning för dessa föreslås: a. cameratce, arter med skottets ytväfnad 

 bestående af en enskiktig parenkymatisk väfnadsmantel, täckt af ett system af uttill för- 

 bundna, klubblika, mest tvåcelliga, korta celltrådar, och U. spissce, omfattande arter med 

 skottets assimilationsväfuad alltigenom nästan parenkymatiskt utbildad. 



Af mina undersökningar framgår med full bestämdhet, att hvad som ända till sista 

 tiden gått under namn Galaxaura (Zanardinia, Brachycladia) marginata är i hög grad 

 mangformigt. Någon i den yttre organisationen, såsom fallet är med de föregående 

 grupperna, sammanbindande karakter finnes icke; icke ens den. att skottet är upptill 

 sammantryckt,, hvilken väl varit den, som fällt utslaget vid bestämningen och namngif- 

 ningen af hithörande former, eger, såsom G. lunta Kjellm. ådagalägger, allmän giltighet. 

 I den anatomiska byggnaden finnas mycket vidt gående skiljaktigheter, som innebära 

 ganska olika utvecklingsriktningar. Äfven med hänsyn till gonidiogonierna råder ganska 

 väsentlig olikhet. En sektion, som finge innefatta alla de i dessa hänseenden skiljaktiga 

 formerna, skulle alldeles icke bli likvärdig med de öfriga sektionerna inom slägtet Ga- 

 laxaura. Det synes mig derför rättast, att redan nu fördela dessa former, arter, på flere 

 grupper, ehuru jag är medveten om, att dessas omfattning och verkliga rang icke låter 

 bestämma sig, förrän fortplantningsorganen blifvit mer kända hos dessa arter än som 

 för närvarande är fallet. Till en första sektion, för hvilken namnet Brachycladia ' ma 

 användas, hänför jag de arter, som hafva skottets frondala del trind eller platt och assi- 

 milationsväfnaden i denna skottregion uttill bildad af tätl sammanträngda, sinsemellan 

 fria, enbart eller till större delen klubblika, korta celltrådar. Såsom undergrupper af 

 denna sektion upptar jag å ena sidan a. disseminatce de arter, som hafva strödda, laterala 

 gonidiogonställningar, å andra sidan b. mriferce en art med terminala gonidiogonställningar, 

 bildande tydliga sori. Möjligt är dock, att denna skiljaktighet med hänsyn till gonidio- 

 gonierna kunde anses eller kommer att visa sig vara af den betydenhet och så skarpt 



1 Att detta namn är att föredraga framfor Zanardinia J. G. Ag. bar De Toni visat. Syll. Florid. s. 108. 



