36 i. i;. KJELLMAN. FLORIDE-S LAGTET GALAXAURA, DESS 0RGAN0GRAF1 OCH SYSTEMATIK. 



utpräglad, ;itt de nämnda undergrupperna böra höjas till rang af sektioner. Till en andra 

 sektion, Vepreculce, sammanför jag de arter, hvilka halva assiinilationsväfnaden i skottets 

 öfre plattade frondala region bestående af en parenkymatisk få-(3-)skiktig väfhadsmantel 

 <«li på den sittande, fritt utanför kolloden utskjutande encelliga, klubblika papiller. Den 

 tredje sektionen. Lawifrons, sknlle utgöras af de arter hvilkas assimilationsväfnad i skottets 

 platta, frondala region ar en ta- (mest 3-)skiktig parenkymatisk vafnadsmantel. Jag känner 

 endasl två arter med denna byggnad och bör uttryckligen framhålla, att jag på grand at 

 förekommande anatomiska skiljaktigheter ieke är alldeles förvissad, att de äro sä nära 

 beslägtade, att de med fullt berättigande kunna anses bilda en enda sektion. 



Till dessa nu anförda sektioner måste läggas ännu tvenne. För den ena af dessa 

 är arten Galaxaura papillata typ. Den utmärkes genom icke eller otydligt ledadt, nästan 

 isomorfl »kött. hvars assimilationsväfnad utgöres af korta celltrådar, hvilkas toppeeller äro 

 fria och utskjuta utom kolloden, under det att deras inre regioner sammansluta sig till 

 en parenkymatisk väfnad, rik på starkt förkalkad kollod. För denna sektion föreslår jag 

 benämningen Papulift r. 



Den i det föregående omnämnda G. striata Kjellm. erinrar i sin habituella orga- 

 nisation myckel om Eugalaxaurorna. Grenarne äro dock vid basen nästan ieke alls sam- 

 mandragna och den för arterna af sektionen Eugalaxaura utmärkande ringformiga brist- 

 ningen af den förkalkade assiinilationsväfnaden vid nodi inträder åtminstone icke på långt 

 när så regelbundet som hos dessa. Det synes mig t. o. m. kunna antagas, att da en 

 sådan bristning förekommer hos torkade exemplar, denna icke uppkommit af växtens 

 natur, utan beror på dålig behandling eller konservering. Skottets inre uppdelning i 

 leder genom utbildning af starka nodala diafragmer, såsom förhållandet är hos artgruppen 

 Eugalaxaura, förekommer ieke heller (dier åtminstone i knappt märkbar grad hos G. striata, 

 het kan följaktligen sägas, att hos denna skottet är vida mindre tydligt uppdeladt i leder 

 än fallet är hos Eugalaxaurorna och att den i detta hänseende sluter sig närmare intill 

 sektionen Microthoe eller intar en medelställning mellan sektionerna Microthoe och /-jii/u- 

 l<i. Kinin. I assimilationsväfnadens byggnad visar sig samma fru-ha Ilande. De denna väfnad 

 bildande elementen ega mindre skarpt utpräglad karakter af celltrådar än hos Eugalaxaura, 

 men mer än hos Microthoe, och toppcellerna i dessa element äro vida fastare förbundna 

 sinsemellan än fallet är hos arterna af sektionen Eugalaxaura. De äro tillika af annan 

 form, högre i förhållande till tjockleken, vidare och mera sköldformiga. Assimilations- 

 väfnadens element lata derför icke eller med myckel Större svårighet åtskilja sig till hela 

 sin längd efter kalkens utlösning ur kolloden. I ledningsväfnadens byggnad afviker denna 

 art. såsom redan förul påpekats, frän alla andra mig bekanta Galaxauror. Den bildar en 

 lät, med vmiiig kollod fyld cylinder, med väggen bestående af tvfi myckel olika zoner. 



Den inre, centralcylindern, bestar af tjockare last förbundna, längsgående förgrenade, lik- 

 artade, i icke förkalkad, sparsam kollod inbäddade celltrådar, med ytterväggen likformigt 

 förtjockad. Den yttre zonen af den periferiska ledningsväfnaden, hvilken mycket lätt Löser 

 sig från assiinilationsväfnaden, sammansättes af snedl ut.it och uppåt riktade, tjockare och 

 finare, oregelbundel förgrenade celltrådar, som likformig! omgifvas af riklig, starkt för- 

 kalkad kollod. De vttre cellerna i dessa celltrådar, som uppbära assimilationstrådarne, 

 äro i regel stark! utvidgade och oregelbundet utbildade samt fylda (alltid?) med större 



