EONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. HAND 33. NIO I. 37 



mängd af korniga assimilation sprödukter. Dessa celler hafva väggarne likformigt för- 

 tjockade. De tina celltrådarne eller de fina delarne af celltrådarne hafva ytterväggen till 

 största delen olikformigt förtjockad, med de ringformiga förtjockningslisterna än ytterst 

 lina, strimlika, än bredare, glesa eller tätt hopträngda, stundom retikulärt förbundna; jfr. 

 för öfrigt ofvan s. 20. Ledningsväfnadens differentiering är hos denna art vida längre 

 drifven än hos andra Galaxauror. I skottets byggnad visar G. striata ganska betydlig 

 likhet med slägtet Actinotrichia ; hos detta äro dock den periferiska ledningsväfnadens 

 element mera likartade och aldrig olikformigt förtjockade. På grund af hvad nu anförts 

 anser jag, att G. striata icke kan hänföras till någon af slägtet Galaxauras andra sektio- 

 ner, utan måste anses såsom representant för en ege\i sektion. Jag benämner den 

 Heter otrichum. 



Med stöd af Ga] axaura-art ernås för närvarande kända organisationsförhållanden 

 skulle man alltså enligt min uppfattning kunna gruppera dem på följande sätt: Sect. 1 

 Rhodura; Sect. 2 Microthoe; Sect. 3 Papulifer; Sect. 4 Eugalaxaura; Sect. 5 Heterotrichum,', 

 Sect. 6 Brachycladia, * disseminatce, ** soriferce; Sect. 7 Vepreculce; Sect. 8 Lcevifrons; 

 Sect. 9 Dichotomaria, * cameratce, ** spissce. 



Utgår man från skottets byggnad och allmänna utveckling, skulle, synes det mig, 

 slägtskapsförhållandet mellan dessa grupper kunna uppfattas på följande sätt. Den lägsta 

 och ursprungligaste artgruppen skulle vara sektionen Rhodura och bland dessa särskildt 

 de arter hvilka såsom G. rudis och G. comans hafva skottets assimilationsväfnad åtminstone 

 primärt bestående af uteslutande långa, kortcelliga assimilationstrådar. Till denna artgrupp 

 ansluter sig temligen direkt sektionerna Microthoe och Papulifer och höja sig ungefär lika 

 högt öfver grundtypen eller möjligen den senare något högre än den förra. De båda 

 sektionerna Eugalaxaura och Heterotrichum föreställer jag mig utgöra grenar af en kort, 

 likaledes från Rhodura utgången stam, den senare svagare utbildad till sin yttre, men 

 något starkare till sin inre organisation än sektionen Eugalaxaura, båda nående något 

 högre öfver Rhodura än Microthoe och Papulifer. De tre sektionerna Vepreculce, Brachy- 

 cladia och Lcevifrons skulle man väl kunna anse utgångna hvar för sig ur Rhodura-typen 

 och nå ungefär lika högt öfver denna. Antagligare synes det mig dock vara, att äfven 

 de alla äro utgreningar på i det närmaste lika höjd från en och samma, ur Rhodura ut- 

 gången stam, representerad af arter, sådana som G. spongiosa Kg. och Brachycladia australis 

 Sond. G. läxa skulle förbinda den mera invecklade, rena Brachycladia-typen med G. 

 spongiosa-stammen. En nära anslutning kan man också anse G. lenta bilda. (/. Diesin- 

 giarta Zanard., representanten för undergruppen ** soriferae inom Brachycladia-sektionen, 

 är utgången från undergruppen * disseminatae. Sektionerna Vepreculae och La? vi fröns 

 kunde man också betrakta såsom utgörande sidogrenar till en och samma från G. spon- 

 giosa-stammen utvecklade hufvudgren. Hvilken af dem som i detta fall är den mest 

 ursprungliga och lägre kan vara tvifvel underkastadt. Äro, som jag tror, assimilations- 

 papillerna hos gruppen Vepreculce uppkomna genom direkt ombildning af växtpunktens 

 toppceller, så bör väl denna betraktas såsom den mera ursprungliga och lägre; äro de 

 äter nybildningar, kommer gruppen att innebära en vidare utveckling och följaktligen 

 att anse såsom senare uppkommen och högre. 



