KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. HAND 33. N:o 3. 5 



»Beskrifning (preliminär) af fyra slipprof af konglomerat från Patagonien. 



Ett typiskt konglomerat med bollar af vexlande bergarter, sammanhållna af en 

 mellanmassa, som består af ganska små, kantiga mineralkorn, mestadels ortoklas och 

 kvarts (föga pressad, med föga talrika inneslutningar, bland hvilka några af vätska med 

 lifligt dansande libell), mera underordnadt plagioklas, derjemte små fragment af berg- 

 arter i det hela tillhörande samma typer som de stora bollarna,. Mellan dessa, en 

 ännu finare massa, fina fjäll af ett starkt dubbelbrytande glimmerartadt mineral, derjemte 

 kaolinartade produkter samt en massa af ytterst fina, fullkomligt oregelbundet begränsade 

 mineral (kvartsfältspat?)-korn, som troligen uppstått genom sekundär anväxning af kornen 

 i ett lerigt (möjligen till och med tuffartadt) sediment. Calcit har ej blifvit iakttagen; 

 ej heller andra mera anmärkningsvärda mineral. 



Bland bergartsbollarna märkes en kvartsitlik bergart, en annan ser närmast ut som 

 en skiffer, med epidot och ett ytterst fint, möjligen koligt pigment. Vidare en egen- 

 domlig bergart bestående af stänglar af sur plagioklas med kristallografisk formbegräns- 

 ning, »poikilitisktx innesluten i en allotrioinorf kvartsmassa. Bergarter af samma typ, 

 ehuru ej fullt lika, har jag sett som gångar i graniten å de yttre patagoniska öarna. 



Vidare finnas porfyrer af flera olika slag. Några äro mikrograniter med väl be- 

 gränsade strökorn och mer eller mindre tät, ofta »poikilitisk» grundmassa, hvars utseende 

 gerna antyder, att den uppstått genom sekundär vidare växning af en tätare, möjligen i 

 första hand glasig massa. Slutligen har man två bollar af en vacker sfärolitporfyr, med 

 sfäroliterna anvuxna dels kring plagioklas, dels kring vackert magmatiskt korroderad qvarts, 

 dels kring stora mikropegmatitindivid, under det grundmassan troligen uppstått genom 

 devitrifierin<j af en glasrik massa. 



Porfyrer af en något liknande typ, ehuru ej i det material, jag känner af fullt lika 

 utseende, synas enligt blockstudier ega stor utbredning inom de östra Cordillererna i Syd- 

 Patagonien. Deras ålder torde säkerligen vara mesozoisk. Blocken i det undersökta 

 konglomeratet härstamma otvifvelaktigt till stor del från dessa bergarter.» 



0. N. 



Samma bergart finnes på motsatta sidan af Ultima Esperanza vid Estancian Moulet, 

 på en liten ö i kanalen, mellan Sierra Otten och Sierra Campanilla och enligt Doktor 

 R. Hauthal mellan Sierra Toro och Sierra Payne. Dessa platser ligga nästan i en linie 

 mellan 51° och 51° 33' Lat. Syd. För öfrigt har något dylikt konglomerat ej blifvit 

 iakttaget i närliggande trakter. På de sydligaste iakttagna punkterna vid Estancian Moulet 

 och på en liten ö i kanalen äro konglomeraten betydligt finare än mot norr. 



A grottbergets sydöstra sida är en mängd intressanta bildningar, först och främst 

 den ofvannämnda Glossotheriuragrottan, en annan temligen stor grotta i det följande be- 

 nämnd Indiangrottan samt en mängd smärre grottor, en bergport m. m. Glossotherium- 

 grottan är ungefär 200 m. djup. I öppningen är den ungefär 120 m. bred och 30 m. 

 hög. Enligt Doktor O. Nordenskjöld är den belägen omkring 160 m. öfver hafsytan. 

 Grottan delas genom en barrier, bildad af ofantliga, nedrasade klippblock i tvenne skilda 

 afdelningar, en yttre varmare och ljusare och en inre kallare och mörkare. På högra 

 sidan i grottan utifrån räknadt är en stor kulle, skild från blockbarrieren af en större 



