KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 33. N:<) 3. 17 



G. Darwinii. Visserligen äro de flesta af mig erhållna skelettdelarne af Glossotherium 

 från detta ställe af mindre individ än skelettdelarne i Köpenhamns museum af G. Darwinii, 

 men de förra äro också nästan alla af ungar. Några kraniestycken, en underkäkshalfva m. m. 

 hafva äfven tillvaratagits af fullväxta djur, hvilka äro af individ i storlek lika med 

 Köpenhamnsexemplaret. 



Bland de af mig hemförda benen finnes intet fullständigt Glossotheriumkranium, 

 men väl en rik samling af dess olika delar. Däremot är det kranium, som förvaras i 

 museet i Köpenhamn nästan fullständigt. Det har på ett omsorgsfullt sätt blifvit be- 

 skrifvet och afbildadt af J. Reinhardt i K. Danske Vid.-Selsk. Skrifter för år 1879. 

 Skallen af Glossotherium är utmärkt därigenom, att den har blott 4 kindtänder i hvarje 

 käkhalfva såväl i under- som öfverkäken. Hörn- och framtänder saknas. Ofverkäkens 

 tandrader konvergera obetydligt bakåt. Samtliga tänder hafva horizontal tuggyta. I öfver- 

 käken är främsta tanden den största, den bakersta den minsta, i underkäken tvärtom. 

 Glossotherium har haft ett utdraget ganska smalt hufvud. Mellankäkbenen hafva varit 

 förbundna medelst en benbro med näsbenen. 



Af underkäkar har jag erhållit elfva större och en mängd mindre stycken. Af nio 

 äro tänderna eller deras alveoler (genom prickning) afbildade å bifogade textfigur. 

 Underkäken af Glossotherium (se Tan. VI tig. 7 och 8) utmärker sig därigenom att 

 den främre delen är utdragen i förhållande till främsta tandens läge; denna tand är 

 betydligt mindre än de öfriga, ligger tätt intill följande tand och har horizontal tuggyta. 

 Underkäkens utdragna symphys är ej utbredd åt sidorna. Alveolerna äro djupa. Däraf 

 följer, att väggen mellan deras botten och käkens underkant är tunn. Första tandens rot 

 är starkt bakåt böjd; andra tandens mindre böjd än hos föregående; tredje tandens mycket 

 svagt böjd. Dessa tre främsta tänder hafva genomskärningen vid roten likformig, men 

 mindre än vid kronan. Fjärde tandens (dubbeltanden) rot är ytterst svagt bakåt böjd, 

 genomskärningens längd är föga mindre vid roten än vid kronan, bredden är däremot 

 betydligt mindre vid roten. Den främre af dubbeltandens tvenne delar är svagt böjd 

 inåt käken, den bakre starkt böjd utåt, så att tanden tyckes vara sammansatt af tvenne 

 sammanvuxna tänder af de främre tändernas enkla typ, hvilka hafva olika riktning. På 

 grund af detta har denna tand olika genomskärning vid roten och kronan. Längsfårorna 

 på samtliga tänder löpa likformigt från kronan till roten. I kronans form visa de olika 

 käkarne, såsom af bifogade figurer framgå, flere afvikelser sinsemellan. Den andra tanden 

 och isynnerhet den tredje och äfven något den fjärde variera betydligt i inbugtningarnes 

 i tandens omkrets, djup, läge och form. Alla dessa variationer äro dock tydligen endast 

 individuella. Det mer eller mindre framskjutna läget af foramen mentale i förhållande 

 till främsta tanden, och möjligen äfven den mer eller mindre utdragna formen af käkens 

 symphys (afslagen å nästan alla af mig erhållna käkar) varierar betydligt. 



Af de underkäkshalfvor som erhållits, visa tvenne betydliga afvikelser från de 

 öfriga. (Bifogade textfigur, Tafl. VI fig. 7 och 10). Tändernas omkrets vid roten 

 i dessa är betydligt större än vid kronan (se Tafl. II fig. 3), medan hos de öfriga ett 

 motsatt förhållande eger rum. Den bakersta tandens (dubbeltandens) rot är mycket 

 starkt bakåt böjd (se Tafl. II fig. 3). Afven en del andra smärre olikheter i de öfriga 



K. Sv. Vet. Akud. HauJl. Band 33. N:o 3. 3 



