28 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



lambda företer curvan en tydlig afplattning, som dock på intet sätt kan sägas vara 

 af artificiell natur. Den bör i stället utan tvifvel betecknas såsom varande af fullt 

 fysiologisk natur. Occiput är ganska starkt afsatt, dock icke bathrycefaloidalt. Radix 

 nasi är knappast insänkt, glabella och arcus superciliares äro måttligt starkt utveck- 

 lade. Plana supraorbitalia äro stora, i sina yttre ändar lätt framsvängda. Öfverkanten 

 af orbitalöppningarna är i sin yttre, laterala del på ömse sidor helt obetydligt vulst- 

 formigt uppdrifven. 



Sedt i norma occipitalis ter sig kraniet af en utprägladt pentagonal form, däri- 

 genom att dels hjässknölarna såsom redan nämnts äro betydligt utstående, dels däri- 

 genom att hjässbenen förete ringa hvälfning och en ganska stark vinkelställning emot 

 hvarandra. Härigenom uppkommer en väl utpräglad culmen cuneiforme. 



I norma frontalis ter sig pannan hög och bred. Tubera frontalia äro medelstarkt 

 utvecklade. Ansiktet är relativt högt och smalt. Dess okbredds-öfre-ansiktsindex 

 uppgår till 51,59. Ansiktet är sålunda svagt leptoprosopt. 



Ögonhålorna äro af ordinär storlek. Orbitalhöjdsindex uppgår på vänster sida 

 till 87,50 och på höger till 85, oo. Båda ögonhålorna böra alltså betecknas såsom svagt 

 hypsiconcha. 



Näsans dimensioner äro relativt stora, särskildt dess höjdmått. Dess nasalindex 

 uppgår till 46,15, hvadan alltså ansiktet är svagt leptorrhint. Näsbenen äro långa, 

 breda, rektangulära. Undre begränsningen för apertura piriformis är skarp och jämn. 

 Interorbitalbredden uppgår till 21 mm, den yttre interorbitalbredden till 96 mm. 

 Interorbitalbreddsindex utgör 21,79, bildande ett värde, som kommer det europeida 

 medelvärdet ganska nära. 



Gommen är ganska låg och platt. Alveolarprocesserna äro låga och smala, 

 starkt atrofierade. En smal och hög torus palatinus, fortsättande sig ett stycke ut 

 på os palatinum. Gomindex är 92,68, hvadan gommen alltså bör klassificeras såsom 

 utprägladt brachystafylin. Intravitalt ha alla incisiverna och caninerna, molares II 

 och III på vänster sida utfallit och deras alveoler atrofierat. De bibehållna prämo- 

 larerna och molarerna förete alla en stark nötning. Molar III å höger sida är ännu 

 alltjämt fullständigt innesluten i sin alveol. T. o. m. det beniga golfvet i tandens 

 alveolarrum är fullständigt bibehållet. Alveolarväggarnas tjocklek är dock ytterst 

 obetydlig, här och hvar genombruten, hvarigenom det blifvit möjligt iakttaga själfva 

 tanden. Tandbågen företer en hästskoform, om än ej särskildt utpräglad. Den ter 

 sig snarare med en viss tendens till U-formig bildning. 



Bakom foramen magnum förefinnes i medellinjen en djup tumändestor depres- 

 sion, som på insidan motsvaras af ett högt och något skarpt crus inferius af eminentia 

 cruciata. Sidohälfterna af den bakre, retrocondyloida begränsningen af foramen mag- 

 num äro »fliigelartig> nedsvängda och lätt förtjockade. 



I dess helhet är ansiktet icke utstående. Facialvinkeln når ett så pass högt 

 värde som 86°, ansiktet är utprägladt ortognath. Den subnasala maxillarvinkeln är 

 90°. I sin nedre subnasala del är ansiktskraniet alltså än mera utprägladt ortognath. 

 Det finnes emellertid en omständighet, som utan tvifvel har bidragit till det höga 

 värde, som den subnasala maxillarvinkeln uppvisar, nämligen den starka atrofien af 



