30 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



deus, utgörande den maximala bredden af ramus ascendens, uppgår till 47 mm. Pro- 

 cessus coronoideus är på vänster sida bred och kort, på höger däremot längre och 

 smalare. Processens längd, mätt från linjen mellan de djupaste punkterna å incisura 

 sigmoidea och incisura präcoronoidea såsom bas, uppgår på vänster sida till 20 och 

 på höger till 22 mm. Bredden tagen därsammastädes utgör respektive 25 och 22 

 mm. Index är på vänster sida 124 och på höger 100, h vilket sålunda tydligt mar- 

 kerar såväl processens allmänna bredd och korta längd som ock olikheten mellan 

 höger och vänster sida. Processus condyloideus är ganska starkt bakåtlutande, kort, 

 sammanhängande därmed att incisura sigmoidea på båda sidor är m}^cket grund samt 

 att incisurens största djup i stället för att ligga strax framom ledprocesserna längst 

 bak i stället är belägen vid incisurens midt. Detta sistnämnda förhållande återupp- 

 repar alltså ett gammalt primärt stadium i enlighet med livad exempelvis Schoeten- 

 sack, Klaatsch m. fl. visat vara förhållandet. Den sigmoida urringningens bredd är 

 på vänster sida 33 och på höger sida 32 mm, dess djup är resp 9 och 10 mm, gif- 

 vande en djupindex af 27, 2" å vänster och 31,25 å höger sida. Båda dessa värden 

 äro i jämförelse med de för moderna européer fastslagna synnerligen låga, alldeles 

 särskildt är detta fallet med måtten å vänster sida. 



Längdbreddindex för ramus ascendens är på vänster sida 53,45 och på höger 

 59,26, utgörande alltså äfven de synnerligen låga värden. 



Lutningsvinkeln mellan ramus ascendens och ramus horisontalis (corpus mandi- 

 bulae) m. a. o. angulus mandibulae uppgår till 115°, antydande således en ej obe- 

 tydlig lutning af den ascendenta grenen mot corpus. Emellertid är lutningen af 

 ramus ascendens i dess helhet afsevärdt mindre, beroende just på, att processus con- 

 dyloideus såsom redan nämnts är ganska mycket bakåtlutande. Den verkliga lut- 

 ningsvinkeln bestämd genom den vinkel, som bildas genom skärningen af alveolar- 

 planets förlängning bakåt och en linje sammanbindande den lägsta punkten å incisura 

 sigmoidea med apex å curvatura anguli mandibulae, torde däremot kunna gifva en 

 vida bättre föreställning om den lutningsgrad, som ramus ascendens verkligen företer 

 mot corpus mandibulae. Denna vinkel närmar sig också en rät vinkel i mycket hög 

 grad, i det att den mäter 100° å vänster sida och 95° å höger sida. 



Symfyshöjden är 23 mm, ett i och för sig ganska ringa värde. Höjden af cor- 

 pus mandibulae mellan molares I och II är på vänster sida 30 och på höger 29 mm, 

 hvilket återigen måste betecknas såsom ett ganska betydande mått. Orsaken till det 

 låga symfysvärdet ligger i uppträdandet af ett mycket intressant morfologiskt för- 

 hållande. Detta består i en urringning af symfysens undre kant, m. a. o. en incisura 

 submentalis. 



Mellan denna sistnämda incisur och ett stycke beläget framför angulus ungefär 

 sa mycket som bredden af ramus ascendens ter sig underkanten af corpus mandibulae 

 vulstigt förtjockad, utan att det dock bildats någon sulcus marginalis vid afsättningen 

 uppåt mot själfva corpus af förtjockningen. 



Den maximala tjockleken af corpus mandibulae är i jämnhöjd med spatiet 

 mellan molares I och II 16 mm, utgörande ett måttligt högt värde. 



