KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAB BAND 47. N:o 7. '.', I 



Den vinkel, som de båda skänklarna bilda med hvarandra, är 75°. öppnii 

 vinkeln mellan underkäkens båda corpusdelar måste alltså betecknas såsom varande 

 ungefär af medelstorlek. 



Hakan är föga framskjutande. Angulus mentalis, den vinkel som bildas af pla- 

 num alveolare och tangenten till punkta incisivi inferioris et mentalis prominentis, är 

 100°. Framför den från incisi valplanets främsta punkt nedfällda vertikallinjen skjutet 

 alltså hakan ytterligare 10° framåt. Detta värde måste dock sägas vara i och för 

 sig ganska lågt. 



Å symfysens insida iakttages knappast någon reliefbildning. Inga spinae, pro- 

 cessus eller fossae äro utbildade. Det enda man anmärker är en stor, grutid, afrundad 

 fossa, belägen strax ofvan den tvärt förlöpande, breda och afrundad e as, som bildar 

 begränsningen mellan kroppens vertikala alveolarparti och dess undre framsvängda 

 mentalparti. 



Alveolartandbågen är icke hästskoformad. Dess skänklar äro bakåt utdragna, 

 med hvarandra nästan parallella, hvarigenom en ganska utpräglad U-form af tand- 

 bågen uppkommer. Alla tänder äro utvecklade och bibehållna. Den högra caninen 

 företer en ställningsanomali, i det densamma är roterad ungefär 90°, så att dess yttre 

 buccala emaljyta vetter mot interstitiet till prämolar I. Härigenom har äfven alveo- 

 larhålan kommit att intaga ett korresponderande roteradt läge. Tänderna äro gan- 

 ska kraftigt utvecklade i all synnerhet molarerna. Redan prämolar II är starkare 

 utvecklad än vanligt. I öfverensstämmelse därmed företer den också treknölighet, 

 tydligast å vänster sida. Beträffande molarerna är anmärkningsvärdt att molar III 

 företer å bägge sidor, starkare dock å höger, en nära nog lika kraftig utveckling som 

 molar II. Molar I uppvisar 5 tuberkler, molar II 4 och molar III 5. 



Det kan ej nekas, att föreliggande underkäke äger en rad karakterer, som äro 

 af beskaffenhet att påkalla ett alldeles särskildt intresse. Den korta och breda kron- 

 processen, det låga ledutskottet, den grunda sigmoida urringningen, läget af dess 

 största djup, den låga och relativt breda uppstigande grenen af mandibeln, dess ringa 

 lutning mot corpus, förhandenvaron af en incisura submentalis, af en marginal för- 

 tjockning af corpus, den ej obetydliga höjden af corpus, dess massivitet och den 

 ringa utvecklingen af mentum, allt detta är egenskaper, som genom Fraiponts, Gor- 

 janovic-Krambergers, Klaatschs, Schoetensacks, Boules, Gaudrys m. fl. under- 

 sökningar öfver Europas diluviala raser äfvensom öfver de lägsta nu lefvande män- 

 niskoraserna, visat sig böra betecknas såsom primitiva käkkarakterer. Och just det 

 samlade uppträdandet af alla dessa olika karakterer, hvilka hvar för sig fullväl kunna 

 göra anspråk på att bestämma underkäken såsom intagande en viss primitiv ställning 

 i dess allmänna utveckling, gör det så mycket mera berättigadt att i detta fall draga 

 den konklusionen, att denna underkäke i sin allmänna byggnad intager en låg, ganska 

 primitiv ställning. 



Det tillhörande kraniet är det under beteckningen kranium II beskrifna. Dess 

 allmänna karakterer bestämdes på följande sätt: kvinna, 45 — 50 år, dolicocefal ellip- 

 soid, platycefal, leptoprosop, prognath, mesorrhin, mesoconch och leptostafylin. Prog- 



