34 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



ning af själfva underkäken kommit, öfverensstämmer sålunda fullständigt med det 

 resultat, som undersökningen af tillhörande kranium redan lämnat. Dock bör det 

 framhållas, att skillnaden onekligen är större, och mera genomgripande i fråga om de 

 båda nu afhandlade underkäkarna än i fråga om de tillhörande förut behandlade krani- 

 erna. Så mycket torde emellertid af ofvanstående redan vara fastslaget, att nämligen 

 kranium II och tillhörande underkäke I i sin allmänna form och byggnad visa en 

 typ, som är vida lägre, vida mer primitiv än den typ, som kranium XI och tillhö- 

 rande underkäke II förete. 



Underkäke III. 



Graf: 2 i tornet. 



Underkäken är af en ganska spenslig byggnad, dess storlek och bredd däremot 

 af medelform. Den härstammar från ett gammalt individ. 



Underkäkens bicondyloidbredd är 119 mm och dess bigonoidbredd 101. Ramus 

 ascendens är låg och relativt bred. Dess längd är på båda sidor 49 mm, dess minsta 

 bredd 29 mm och dess maximala bredd 39 mm. Längd (minsta) breddindex är på 

 båda sidor 59, is. Ramus ascendens är alltså kortare och bredare än i föregående fall. 

 Processus coronoideus är lång, bred och något tillspetsad. Dess längd uppgår till 

 13 mm, dess bredd till 22 mm på båda sidor. Genom sin längdbreddindex på 169,23 

 framträder dess stora relativa bredd synnerligen pregnant. Den typ, som processen 

 emellertid utvisar, närmar sig dock genom dess tillspetsade form vida mera den lång- 

 smala typen af europeid natur än den breda, låga, afrundade typ, som är så karak- 

 teristisk för Heidelbergkäken liksom ock för hylobatiderna bland de antropoida aporna. 



Processus condyloidens är på båda sidor hög och smal, starkt bakåtlutande. 

 Trots dess starka vinkel böj ning bakåt, bildar dock dess margo posterior nära nog en 

 rät linje med margo posterior af ramus ascendens, beroende därpå, ett nämnda ramus 

 företer en stark lutning mot corpus mandibulae. Angulus mandibulae är 120°, det 

 största värde, som den föreliggande serien har haft att uppvisa. 



Incisura sigmoidea är djup och bred. Dess största djup ligger ej midt i inci- 

 suren utan något längre framåt. Incisurens bredd är på vänster sida 26 och på 

 höger 28 mm, dess djup resp. 12 och 11 mm. Djupindex är på vänster sida 46,ir> 

 och på höger 39,28. Där existerar alltså en viss skillnad mellan höger och vänster, 

 i det att incisuren å höger sida är bredare och grundare än å vänster, hvarigenom 

 också djupindex på höger sida har ett ej obetydligt lägre värde än på vänster. I 

 stort sedt är dock indexvärdet ungefär detsamma som i fall II. 



Angulus mandibulae på 120° öf verstiger betydligt den vinkel, som bildas af 

 ramus ascendens' vertikalaxel och alveolarplanet. Den sistnämnda vinkeln uppgår 

 nämligen blott till 95° och står sålunda ramus ascendens i verkligheten ganska starkt 

 upprest mot alveolarplanet. I detta fall måste dock sägas, att angulus mandibulae 

 ger ett mera exakt värde å graden af den lutning, som ramus ascendens företer mot 

 ramus horisontalis och det af den anledningen, att processus condyloideus såsom of van 



