KTTNGL. SV. VKT. AKADKMIKNS HANDLINGAR. HAND 47. N:o 7. 36 



lägna punkt, erhåller man a denna vinkel ett vida högre värde eller 130°. I förra 

 fallet är den positiva prominensen utanför incisi val vertikalen från alveolarplanel så- 

 som horisontalplan 20°, i senare fallet 40°. Det synes mig mycket sannolikt, atl de 

 20°, hvartill skillnaden mellan dessa båda mått uppgår, hat sin rot i senilitetens kända 

 omvandlande inflytande, hvarigenom a benets yta befintlig relief fördjupas. 



Å symfysens insida är den normala relief bilden kraftigt utbildad. Proce 

 genioglossi äro dock ej pariga utan äro med hvarandra sammansmälta, hvarigenom 

 de bilda en oparig median benkam, ställd med sin längsaxel i sagittalplanet. 



Alveolartandbågen har uppvisat en hästskoform af en bakat mycket bred typ. 

 Någon insvängning af bågens bakre skänklar kan dock ej numera iakttagas. 



Af tänderna äro de flesta, särskild t molarerna, intravitalt utfallna och deras 

 alveoler, kraftigast å vänster sida, atrofierade. De kvarvarande: T 2 , C, Pm, å höger 

 sida samt C, Pm, och M 2 å vänster äro alla mycket starkt nötta. 



Käken företer alltså i sin allmänna byggnad en ganska högt utvecklad typ. 

 Den bär dock vissa karaktärer af mera primitiv natur, så exempelvis höjden af cor- 

 pusdelen samt utbildningen af margo interiör å corpus. Det tillhörande kraniet ii t 

 beskrifvet under beteckningen Kranium VII. Detsamma har befunnits härstamma 

 från en omkring 50 års man. Det var till formen en mesocefal och platycefal ellip- 

 soid, dess ansiktsbildning företedde leptoprosopi, hyperleptorrhini, hypsiconchi, meso- 

 stafylini och ortognathi. Såväl härigenom som ock genom sina öfriga karaktärer, 

 såsom interorbitalbreddens förhållande, orbitalrändernas morfologiska byggnad, den 

 subnasala maxillardelens ställning m. m. företedde detta kranium karaktärer, som 

 genom sin progressiva och högt utvecklade art fullständigt harmoniera med det resul- 

 tat, hvartill min undersökning af föreliggande underkäke har fört mig. 



Underkäke VI. 



Graf: 4 i långhuset. Undre skelettet. 



Tafla 1, fig. 4, 5. 



Underkäken är af medelstorlek, groft byggd. Dess bicondyloidbredd är 120 mm, 

 dess bigonoidbredd 94. Ramus ascendens är låg och bred. Å midten af den före- 

 ligger nästan ingen insnörpning. Höjden är å vänster sida 50, å höger 49 mm, minsta 

 bredden resp. 33 och 34 mm. Maximala bredden är 42 på vänster och 43 på höger 

 sida. Längdbreddindex är alltså på den förstnämnda sidan 66,oo och på den sist- 

 nämnda 69, o9, hvilka båda siffror alltså ganska väl markera processens relativt 

 betydande bredd. 



Processus coronoideus är ganska lång, men på samma gång tämligen bred. I 

 sin topp är den på vänster sida lätt tillspetsad och något kl olikt bakåtsvängd. Högra 

 sidan är i viss mån afvikande från den vänstra, i det att processen där är åtskilligt 

 längre samt i sin öfre ände bredt afrundad. Processens längd är på vänster sida 22 

 och på höger 24, dess bredd resp. 26 och 24 samt dess längdbreddindex resp. 118, is 

 och 100,oo. Längdbreddindex ger alltså vid handen, att kronprocessen i detta fall 

 äger en på det hela taget ganska bred formation trots dess tämligen stora längd. 



