40 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



Den korta och breda ledprocessen lutar på båda sidor något bakåt, dock öfver- 

 skrider den endast obetydligt förlängningen uppåt af margo posterior å arcus ascendens. 

 Incisura sigmoidea är djup och smal. -Dess största djup befinner sig intill col- 

 lumbasen å ledprocessen, alltså ganska långt bakåt. Incisurens bredd är på vänster 

 sida 23 och på höger 26 mm, dess djup resp. 13 och 15, hvadan alltså dess djupindex 

 uppgår till resp. 56,52 och 57,69. Incisurens betydande relativa djup framträder gan- 

 ska markant genom detta höga värde, som sistnämnda index uppvisar. 



Angulus mandibulse är ganska stor eller 120°, utmärkande den af sevärda lut- 

 ningen mellan margo posterior och margo inferior mandibulse. Då emellertid margo 

 anterior står ganska rakt upprest mot alveolarplanet, och då därjämte incisurens 

 största djup befinner sig relativt långt bakåt, erhålles en relativ lutnings vinkel mellan 

 ramus ascendens och alveolarplanet af blott 95°. 



Symfyshöjden mäter 27 mm, höjden af corpus mandibulse 26 å vänster och 24 

 å höger sida, allt relativt små värden. Under synn^sen finnes en antydan till en 

 bred och grund incisura submentalis. 



De främre två tredjedelarna af käkens underkant äro rätt mycket förtjockade. 

 Den sålunda uppkomna torus marginalis är dock icke uppåt afsatt genom någon sulcus 

 marginalis. Framtill slutar den i tvenne små, rundade tubercula paramentalia, lig- 

 gande strax vid sidan om tuberculum mentale. Linea obliqua externa är starkt mar- 

 kerad samt skild från alveolerna till molares II och III genom en mycket bred men 

 grund fossa präcoronoidea. På utsidan af käken siktar denna linea ned mot under- 

 kanten, som den förlängd skulle nå omedelbart under den bakre kanten af molar I. 

 Emellertid blir linea obliqua externa under sitt förlopp å corpus allt högre och mera 

 massiv, samt bildar omedelbart under molar II en betydande tuberculum linese obliquse. 

 Denna tuberculum, som är störst och kraftigast å höger sida, fortsätter sig framåt- 

 nedåt uti den redan omnämnda torus mandibularis. 



Linea obliqua interna företer på båda sidor en mycket kraftig utveckling. Den 

 höjer sig kammformigt, tvärbrant till 7 å 8 mm:s höjd öfver undre partiet af facies 

 interna mandibulae. Upptill öfvergår den småningom i alveolarprocesserna. Själfva 

 kanten å åsen är starkt rugöst ojämn. 



Genom dessa båda omständigheter, den starka utvecklingen af hvardera linea 

 obliqua externa och interna, når käkbenet i jämnhöjd med molar II 24 mm:s tjocklek 

 på höger sida och 23 på vänster. Strax framför eller vid spatiet mellan I:a och II:a 

 molaren är käkbenets maximala tjocklek blott resp. 18 och 17 mm. Redan dessa 

 sistnämnda mått och ännu mera naturligtvis de båda förstnämnda äro emellertid af 

 anmärkningsvärd storlek jämförda med motsvarande å käkar af nutida européer. De 

 utgöra t. o. m. bland de högsta värden, som jag anträffat inom denna serie. 



Vinkeln mellan de båda underkäkshalfvorna utgör 70°, hvilket kan betecknas 

 såsom ett medelstort värde. Hakan är ganska starkt prominent, angulus mentalis är 

 110°. Den positiva prominensen utanför incisivalvertikalen är 20°. 



Å symfysens insida märkes: tvenne ganska stora, rundade, ojämna processus 

 genioglossi samt därunder i medellinjen en oparig spina genio-hyoidei. Ofvan de 

 törst nämnda befinner sig just i vinkeln mellan dem en fossula mentalis. 



