44 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



och relativt till käkens allmänna dimensioner måste den betecknas såsom tämligen 

 obetydlig. 



De båda underkäkshalfvorna stå mera i sär än i föregående fall, i det att vin- 

 keln mellan dem är 80°. Hakan är ganska prominent, i det att dess angulus men- 

 talis är 100° och dess positiva prominens 10°. 



Alveolartandbågen är stor och bred. De bakre skänklarna äro förlängda, nästan 

 raka. De äro dock ej parallella med hvarandra, om än den bakåt öppna vinkel, som 

 de bilda med hvarandra, ej uppgår till mera än 35°. 



Tänderna äro stora och kraftiga, rätt starkt nötta, men väl bibehållna. Molar 

 III å höger sida är intravitait utfallen och dess alveol atrofierad. Molar III på 

 vänster sida företer fyra kraftiga tuberkler, ungefär likstora med hvarandra. Molar 

 II likaledes, men mellan de främre tvä finnes en svag antydan till en femte. 

 Molar I företer på båda sidor fem, hvilka alla äro starka och nära nog likstora. Den 

 femte af dem är belägen mellan de två bakre, förskjuten obetydligt lateralt. 



Symfysens insida företer tvenne spinse m. genioglossi, emellan hvilkas öfre par- 

 tier en liten fossula mentalis är belägen. Omedelbart nedom de båda spinae förlöper 

 i medellinjen en oparig ungefär dubbelt så lång ås, bildad af de med hvarandra hop- 

 smälta spinse m. geniohyoidei. 



Muskelfästen och muskelursprung å angulus och å ramus äro ganska starkt 

 utvecklade. 



Genom sin allmänna form karakteriserar sig alltså underkäken såsom synner- 

 ligen högt utvecklad, om än vissa drag skulle kunna anföras vittnande, om en mera 

 primitiv ställning i morfologiskt afseende, såsom exempelvis tandbågens form, tän- 

 dernas form och storlek^ hakans ringa prominens, yttre reliefen å corpus mandibulse 

 m. m. Det tillhörande kraniet är beskrifvet under beteckningen kranium IV och har 

 befunnits härstamma från en 30 — 40 års man, samt vara till formen en dolichocefal 

 ellipsoid, företeende platycefali, leptoprosopi, hypsiconchi, leptorrhini, leptostafylini 

 och ortognathi. Genom dess allmänna form visade sig detta kranium därjämte af 

 en ganska högt utvecklad typ. Det harmonierar sålunda mycket väl med undersök- 

 ningsresultatet beträffande den tillhörande underkäken. 



