ÖO G. BACKMAN, BIDR.AG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



från Wurttemberg och Hohenzollern gifvit. Till detta lägre värde å medeltalet för 

 längdbreddindex inom den äkta dolichocefala gruppen ansluta sig dolichocefalerna inom 

 mitt material. 



Inom den mesocefala gruppen utgör en medelindex af 77 såsom redan nämnts 

 det tal, hvarom de olika värdena gruppera sig. Variationerna äro i själfva verket 

 ganska obetydliga. De falla nästan helt och hållet inom en indexenhet (76,9 — 77, o). 

 Genom sitt värde af 77,6 inrangerar sig mitt material fullständigt inom ett medelläge 

 med afseende på dess medelindex. 



Ser jag åter på förhållandena inom den grupp, som bär beteckningen dolichocefali 

 och mesocefali, ställa sig variationerna här något större. Medelindex inom denna grupp 

 anger alltså medeltypen i hjässvy inom hela den dolichocefala gruppen. Den ger tillika 

 ett uttryck för den relativa sammansättningen inom denna grupp af äkta dolicho- och 

 mesocefaler, hvilket uttryck blir så mycket fullständigare som medelindex inom den 

 mesocefala gruppen varit mycket nära identisk. Man finner då att medelindex varie- 

 rar från 73,0—76,6 eller öfver en variationssträcka af 3,6 indexenheter. Den lägsta 

 medelindex eller 73," — 73,5 finner jag för svenska järnålderskranier samt för järn- 

 ålders (Hallstatt) kranier från Wurttemberg och Hohenzollern. En medelindex af 

 73,n finner jag för medeltidskranier från Pfiinz samt för bronsålderskranier från 

 Wurttemberg och Hohenzollern. En index af 74,0—74,5 anträffas för järnålders (La 

 Téne) kranier från Wurttemberg och Hohenzollern, Bayern 5—8 arh. resp. Tyskland 

 samma tid, Sveriges stenålder och bronsålder, stenålderskranier från Falster. Inom 

 gränserna 14, <; — 74,!» falla däremot följande gruppkranier: stenålderskranier från Möen, 

 13— 1400-tals kranier från Norge samt slutligen medeltidskranier från Sverige (den af 

 mig undersökta gruppen). En medelindex af 75,o till 76 utvisa vidare kranier från 

 12 årh. i Lindau, stenålderskranier från Danmark, stenålderskranier från Bayern, 

 kranier från 2—4 resp. 5 — 8 årh. i Bayern. En medelindex af 76 och däröfver visar 

 slutligen följande grupp, nämligen stenålderskranier från Borreby. De stå sålunda i 

 detta afseende tämligen isolerade inom den lilla indextabell jag of v an anfört. 



Af ofvanstående kan jag alltså först och främst draga den slutsatsen, att det 

 material, som ställts till mitt förfogande, trots dess mycket blygsamma antal, dock 

 torde lämpa sig till en allmänt analytisk undersökning. Såväl den relativa fördel- 

 ningen inom materialet som ock medeltalen för dess viktigaste relativa mått intaga 

 ett fullständigt medelläge i förhållande till därmed jämförliga kranieserier. Ser man 

 på de absoluta måttalen, finner man ock, att min serie icke i sig innesluter någon 

 eller nådra extrema former, ägnade att i ringaste mån förskjuta eller skef ställa me- 

 deltalen. 



Af den ofvan förda diskussionen må alltså följande slutsatser med fog kunna 

 anses framgå. Inom det till min disposition ställda materialet uppträda mesocefaler 

 i ovanligt riklig mängd. Medelindex inom den äkta dolichocefala gruppen är ungefär 

 en indexenhet lägre än medelindex inom Sveriges förhistoriska tid. Däremot öfver- 

 ensstämmer den nära med medelindex under brons- och järnålder i Danmark, med 

 brons- och järnålder i Wurttemberg och Hohenzollern liksom ock med medelindex från 

 Bayerns 5 — 8 århundrade. Den mesocefala gruppens medelindex inom mitt material 



