KUNOL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 47. V<> 7. .7 



Liksom vid behandlingen af medelindex för kraniets längdbreddförhållande inom 

 de trenne hjässvygrupperna, måste jag äf ven här konstatera, hvilken betydande Likhet 



och öfverensstämmelse, som föreligger inom livar särskild grupp för olika material 

 med hänsyn till medeltalet af längdhöjdindex. Detta medeltal synes i själfva verket 

 vara underkastadt endast mycket obetydliga variationer inom hvar särskild grupp ai 

 de trenne kraniala formtyperna. Sålunda företer den platycefala gruppen nästan 

 genomgående ett medeltal af 68, den ortocefala gruppen ett sådant af 72 och den 

 hypsicefala ett sådant af 77. 



Det är att märka, att den platycefala gruppens medelindex synes variera något 

 mindre än de orto- och hypsicefala gruppernas. Variabiliteten för medelindex inom 

 den förstnämnda gruppen sträcker sig från 64,3 till 69,6. Variabiliteten inom den 

 ortocefala gruppen sträcker sig från 71,3 till 74,8. Inom den tredje eller den hypsice- 

 fala gruppen sträcka sig medelindex' variabilitetsgränser från 75,7 till 80, i. Inom 

 den första gruppen omfattar variationen 5,3 indexenheter, inom den andra 3,5 och 

 inom den tredje 4,4. Att jag i alla fall anser den platycefala gruppen förete en något 

 mindre variabilitet beror därpå, att varianterna där äro fåtaligare, i det att de flesta 

 ligga på eller i omedelbar närhet till medeltalet. 



Inom mitt material har jag funnit en medelindex för de platycefala kranierna 

 af 68,3. Denna index öfverensstämmer mycket väl med medelindex såväl för de för- 

 historiska svenska kranierna tagna en masse liksom ock för samma kranier från de 

 trenne tidsperioderna tagna hvar för sig. Endast kranierna från den svenska järn- 

 åldern afvika genom en något högre medelindex. Danmarks förhistoriska kranier 

 komma äfvenledes i detta af seende mina mycket nära. Norges medeltidskranier 

 visa en medelindex mindre än mitt material. Kranierna från Bayerns och Tysklands 

 folkvandringstid äfvensom från Bayerns medeltid komma åtminstone delvis mitt mate- 

 rial nära eller öfverensstämma med detsamma. 



Medelindex inom den ortocefala gruppen företer inom mitt material ett värde 

 af 71,3. Denna siffra står Lindaumaterialets ytterst nära, allt annat material företer 

 värden liggande öfver 72. 



Märkligt är slutligen att se den stora öfverensstämmelse, som förefinnes 

 mellan det förhistoriska svenska och det förhistoriska danska materialet med af- 

 seende på medelindex inom alla tre typgrupperna, trots att den procentariska sam- 

 mansättningen inom de båda materialgrupperna, såsom jag här ofvan visat, varit så 

 i grund olikartad. 



Slutsatsen blir alltså densamma som den vid diskussionen af medeltalen för 

 längdbreddindex erhållna, eller att dessa medeltal knappast varit ägnade att åtskilja 

 de olika grupperna. Detta skulle naturligtvis kunna tolkas därhän, att medelsiffrorna 

 för indextalen icke skulle låta sig användas i särskiljande syfte mellan olika material- 

 grupper. A andra sidan kan man gifvetvis framhålla, att denna nära öfverensstäm- 

 melse i medelindex blott bevisar den nära öfverensstämmelsen i rasantropologiskt af- 

 seende. Skulle verkligen, såsom man så ofta velat göra gällande, de trenne grupperna 

 dolichocefaler, mesocefaler och brachycefaler också åtminstone i viss mån utgöra 

 uttryck för olika raser eller subraser, vore det i så fall ej heller förvånande, att efter 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 47. N:o 7. 8 



