58 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



särskiljande inom olika materialgrupper från samma stora folkstam dessa olika hufvud- 

 typer också komma att visa samma eller nära nog samma medelsiffror. Under sådana 

 förhållanden är det också ganska lätt att förstå, det trots en fullständig öfverensstäm- 

 melse mellan medelsiffrorna för vissa formtal inom olika typgrupper af olika mate- 

 rial, den procentariska sammansättningen af typgrupperna inom materialgrupperna 

 dock kan vara af vikande ända till helt och hållet motsatt. Denna sistnämnda slut- 

 sats synes mig så mycket mera sannolik, som kraniets allmänna form i hjässvy och 

 i nackvy ganska nära sammanhänga med hvarandra. Detta framgår otvifvelaktigt 

 bl. a. af J. Barths undersökning öfver »Norrönaskallar». J. Barth fann sålunda, att af 



dolicocef. 



mesocef. 



brachycef. 



voro 



40 °/ 



29°/o 



22 /o 



platycefaler 



53 °/o 



59 % 



56 ° o 



ortocefaler 



7 °/o 



12 % 



22°/o 



hypsicefaler 



Platycefalerna hafva alltså sitt maximum bland dolichocefalerna, där de visa 

 40 °/o, minskas däremot bland mesocefalerna, där de visa 29 °/o* för att slutligen bland 

 brachycefalerna visa den lägsta procentsiffran eller 22 ° o. Hypsicefalerna åter visa 

 ett rent motsatt förhållande eller sin lägsta procentsiffra inom den dolichocefala grup- 

 pen, där de förekomma i blott 7 °/o, för att med hänsyn till frekvensen nära fördubblas 

 inom den mesocef ala gruppen, där procenten uppgår till 12 °/o. En ny fördubbling 

 undergår hypsicefalernas procentsiffra inom den tredje och sista gruppen eller brachy- 

 cefalerna, där procenten uppgår till 22 °/o. Ortocefalerna slutligen förekomma däremot 

 i ungefär samma procenttal inom alla tre grupperna. 



Frågan, huruvida mesocefalien och ortocefalien äro att uppfatta såsom ett blott 

 blandningsresultat mellan de båda yttergrupperna, är en fråga, som sedan länge utgjort 

 föremål för antropologernas diskussion. I detta samband önskar jag endast framhålla, 

 att en sådan iakttagelse, som den bl. a. af Barth gjorda och här just anförda, med en 

 viss sannolikhet synes mig tala för antagandet, att ortocefalien knappast skulle kunna 

 i samma mening som platy- och hypsicefalien anses utgöra ett rasantropologiskt sär- 

 märke. Likaledes skulle man kunna göra samma Barths iakttagelse till ett visst 

 stöd för äfven det antagandet, att mesocefalien också den icke skulle i lika hög grad 

 som dolicho- och brachycefalien utgöra en fullgod rasantropologisk karakteristik. 



Af mina kranier från S:t Clemens äro af de platycefala kranierna alla dolichoce- 

 fala med undantag af kranium VII, hvilket är mesocefalt med lutning åt dolichoce- 

 falien. Af de ortocefala kranierna äro alla utan undantag mesocefala och af dessa 

 ej mindre än tre med en lutning till brachycefalien. 



Ansiktsiiulex. 



Hvad kraniets ansiktsindex beträffar, är jämförelse mellan mitt material och det 

 i föregående tabeller till jämförelse andragna ganska svårt. Svårigheten ligger däri, 

 att ansiktsindex hos olika författare beräknas på ett ganska af vikande sätt. Detta 



