60 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



Virchows ansiktsindex. För Kollmanns däremot svarar den ganska väl mot ansik- 

 tets verkliga typologi. Barth har visserligen användt den KoLLMATsra'ska indelningen 

 och gränsen äfven för det ViRCHOw'ska indexvärdet. Så är emellertid annars ej fallet- 

 Enligt Broca indelas denna index lämpligast i trenne grupper, där den mellersta ligger 

 mellan 66 och 68,9, den ena yttre under och t. o. m. 65,9, den andra fr. o. m. 69. Rivet 

 följer emellertid en något afvikande indelning, samma som jag för min del följt, i 

 det att han benämner hyperchamseprosopa livad som ligger under 65, chamseprosopa 

 från och med 65,i till och med 70, samt från och med 70, i och däröfver leptoprosopa. 



Under dessa förhållanden finner jag, att af de BARTH'ska kranierna voro alltså 

 58 7 o leptoprosopa och 42 7 o chamseprosopa. 



Den uppfattning, jag genom denna indelning af det ViRCHOw'ska indextalet 

 erhållit i fråga om chamse- och leptoprosopiens fördelning inom det norska materialet, 

 vinner ett mycket godt stöd genom de beräkningar, jag utfört öfver fördelningen inom 

 samma material af Kollmanns ansiktsindex, där just 50 utgör gränsen mellan 

 cliamas- och leptoprosopi. Värdet 50,o har jag räknat till chamaeprosopien och låtit 

 leptoprosopien begynna först med 50,i. Det visar sig därvid, att under 50 ligga af 

 95 kranier 32 eller 33 °/o, öfver 50 63 kranier eller 67 °/o. Hvad som genom den förra 

 indexberäkningen framkom, att nämligen chamseprosoperna något understiga lepto- 

 prosoperna, vinner vid undersökning af denna index ett betydande stöd. Äfven med 

 hänsyn till Kollmanns index äro alltså de medeltida norska kranierna till ungefär 

 1 /a chamseprosoper och till 2 /3 leptoprosoper. Barths uppfattning, att leptoprosopi och 

 till och med utpräglad sådan skulle vara etniskt och undantagslöst utmärkande för 

 hans från medeltiden stammande norska material, kan jag alltså på intet sätt biträda. 

 Visserligen finner jag leptoprosopien till en öfvervägande grad vara för kranierna 

 utmärkande, men där finnes dock också ett betydande antal chamseprosopa kranier. 

 Barths uppfattning grundar sig, såsom af ofvanstående framgår, på en missuppfatt- 

 ning och sammanblandning af de båda olika ansiktsindices, den KoLLMANN'ska och den 

 ViRCHO\v'ska,h varvid han kommit att för Virchows index använda den KoLLMANN'ska 

 indexgränsen. 



Ur Gustaf Retzius' tabeller i »Crania suecica antiqua» låter sig lätt nog ansikts- 

 bredds-öfreansiktshöjdsindex beräknas. Under stenåldern utgjorde medeltalet för denna 

 index 71,6 ur 16 fall, var under bronsåldern äfvenledes 71,6 ur 5 fall samt under 

 järnåldern likaledes ungefär konstant eller 71,4. 



Med hänsyn till denna index förekommo chamaeprosopa och leptoprosopa kra- 

 nier under olika åldrar i följande procenttal: 



under 70 öfver 70 



(10) 40% (16) 60 7o järnåldern 



(1) 20 7o (4) 80 7<> bronsåldern 



(4) 30 To (12) 70 7o stenåldern 



(15) 32 7o (32) 68 7o förhistoriska tiden 



Leptoprosopien, bedömd efter Virchows index, har alltså äfven i Sveriges för- 

 historiska tid varit den förhärskande. Omkring Va af alla kranier halva likväl före- 



