KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. HAND 47. \:o 7. 39 



smal företer i stället processus dessa långsmala former, som anse- rara karakteristiska 

 för en högre utvecklingsgrad morfologiskt sedt af underkäken. 



Angulus mandibularis. 



Ytterligare en karaktär må i detta sammanhang behandlas, alldenstund <l<-t 

 på just samma grunder som härofvan nyss anförts, synes mig ligga nära till hands 

 att antaga ett nära samband äfven mellan den och de båda sist afhandlade karak- 

 tärerna ä underkäken. Denna egenskap utgöres af den större eller mindre lutning 

 mot den horisontella underkäksgrenen, som ramus ascendens kan uppvisa. Af samma 

 skäl som ifråga om processus coronoideus, har man velat anse, att en mot under- 

 käkskroppen mera upprest ramus ascendens skulle vara uttryck för en primitiv bild- 

 ning af underkäken. Något verkligt godt mått å lutningsvinkeln mellan ramus ascen- 

 dens och ramus horisontalis äger man icke. Jag har tagit tvenne sådana mätningar å mina 

 underkäkar. Den ena vinkeln (a) har jag bestämt mellan ramus horisontalis undre 

 kant och linjen mellan de mest bakåtskjutande punkterna af margo posterior å ramus 

 ascendens. Den andra vinkeln (b) har jag uppmätt mellan de båda linjerna: alveolar- 

 linjen och sammanbindningslinjen mellan den lägsta punkten i incisura sigmoidea och 

 gonion. Dessutom har jag för hvart särskildt fall antecknat lutningens morfologiska 

 karaktär, sådan denna ter sig vid direkt inspektion. Jag erhåller då följande tabell 



Underkäke I . . . . 



Underkäke II . . . 



Underkäke III . . . 



Underkäke IV . . . 



Underkäke V . . . 



Underkäke VI . . . 



Underkäke VII . . 



Underkäke VIII . . 



Ingendera af dessa vinklar ger alltså ett fullt exakt uttryck för lutningsgraden 

 mellan ramus ascendens och ramus horisontalis. I båda två är det ej ensamt den 

 verkliga lutningen, som bestämmer vinkelns storlek. Denna influeras för vinkel a 

 betydligt och högst olikartadt af den större eller mindre grad, h varmed ledutskottet 

 lutar bakåt. Den andra eller vinkel b influeras åter af det olika läge, som det största 

 djupet å incisura sigmoidea kan intaga. Vinkel a har inom mitt material gifvit genom- 

 gående ganska höga värden. Jag har bestämt samma vinkel å de underkäkar, som 

 Retzius afbildar i sitt arbete öfver de förhistoriska svenska kranierna. Medeltalet 

 inom mitt material har varit 115°, inom det förhistoriska däremot 121°. Skulle man 

 alltså döma af dessa siffror, så skulle således ramus ascendens i genomsnitt varit 

 något mera upprest inom mitt material än inom det af Retzius beskrifna. Ur Fursts 

 trenne fall beräknar jag ett medeltal på 117 u , stående således emellan de båda först- 

 nämnda. De underkäkar, som med hänsyn till formen af ramus ascendens och pro- 

 cessus coronoideus intogo den mest primitiva ställningen eller käkarna II, IV, V och 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 47. N:o 7. 12 



vinkel a 



vinkel b 



morfologi 



115 



98 



upprest. 



110 



93 



» 



120 



95 



, baktill lutand 



110 



85 



måttligt lutande. 



120 



105 



lutar. 



120 



95 



tämligen. 



115 



90 



lutar. 



115 



110 



» betydligt. 



