92 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



Enligt denna indelning skulle alltså endast tvänne underkäkar eller n:o III och 

 VI förete en betydande relativ tjocklek af underkäkskroppen. Skillnaden mellan deras 

 indices och den andra gruppens är också högst betydande. Beräknar man medeltalet 

 för gruppen öfver 65 erhåller man 80,4, medan man såsom medeltal för gruppen under 

 65 blott erhåller 53,4 alltså en differens på ej mindre än 27 indexenheter. Varian- 

 terna inom grupp under 65 stå alla hvarandra ganska nära, liggande mellan 51,5 och 

 58. En enda afviker rätt betydligt, i det att dess index går ned till ett så lågt 

 värde som 48,3 nämligen n:o IV. Medeltalet för samtliga varianter är 60,i, limites 

 48,3 och 85,7. 



Hakutskottet. 



För att få ett uttryck för hakutskottets större eller mindre prominens har jag, såsom 

 jag redan i specialbeskrifningarna framhållit, tagit tvenne mått, det ena »angulus men- 

 talis», utgörande lutningen mellan alveolarlinjen och en linje dragen från dennas främsta 

 punkt nedåt, tangerande den främsta punkten af hakutskottet. Den andra, som jag 

 benämnt »hakutskottets positiva prominens», har jag bestämt genom att från den förra 

 vinkeln draga 90° eller en rät, hvarigenom jag erhåller ett uttryck för huru mycket 

 hakutskottet skjuter framom vertikalen från alveolarlinjens främsta punkt. Inom 

 den använda litteraturen har jag ej funnit några mätningar häröfver. Med ledning 

 af de taflor i naturlig storlek, som Retzius bifogat sitt arbete, har det emellertid 

 varit mig möjligt, att beräkna dessa vinklar för underkäkar från Sveriges förhistoriska 

 tid. I efterföljande tabell har jag sammanställt resultaten från dessa mätningar och 

 från mätningarna å. mina egna medeltidsunderkäkar. 



Land Tid 



Sverige Förhistorisk tid 



Gottland Medeltid 



Den skillnad, som föreligger mellan de båda materialen, är så synnerligen 

 obetydlig, att man med hänsyn till materialens ringa mängd icke kan vara berättigad 

 att däraf draga några eventuella slutsatser. Angulus mentalis utgör i medeltal för 

 det svenska förhistoriska materialet 104° och för det svenska medeltida materialet 

 106°, den positiva hakprominensen resp. 14 och 16°. Såsom det sannolika medeltalet 

 bör man alltså kunna sätta 105 resp. 15° och detta så mycket mera som af läsnings- 

 möjligheten af angulus mentalis direkt å kraniet alltid, ofta nog äfven å den fotogra- 

 fiska afbildningen, knappast låter sig bestämmas med större noggrannhet än 5°. 

 Därigenom blir det ännu säkrare, att den skillnad i medeltal, som of van uppställda 

 tabell visat, absolut icke kan tillmätas någon betydelse. 



Angulus 



Angulus 



mental. 



nieiit. pos. 



104° 



14° 



106° 



10° 



