100 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



metopien. Af de sju kranierna äro fyra starkt sfärometopa, ett (X) står på gränsen 

 till parallellometopi, två andra tydligt parallellometopa (I och III). Den sfärometopa 

 pannformen måste alltså anses vara karakteristisk för kranierna inom denna grupp. 



Genom medeltalet för orbitalindex 85, to kännetecknas denna grupps kranier så- 

 som ytterst svagt hypsiconcha stående på gränsen till mesoconchi. En tendens till 

 lägre och mera aflånga ögonhålor torde alltså möjligen utmärka dessa kranier, åtmin- 

 stone om man jämför medelindex inom gruppen med medelindex inom den förra. 

 Variationerna äro dock ganska betydande från chamseconchi genom mesoconchi ända 

 till utpräglad hypsiconchi. 



Nasalindex för dessa kranier har uppgått till i medeltal 45,15, hvarigenom alltså 

 gruppen markerar sig såsom utprägladt leptorrhint. Af de sju kranierna äro samtliga 

 utprägladt leptorrhina, några t. o. m. höggradigt. Leptorrhinien inom denna grupp 

 är i genomsnitt starkare utpräglad än inom grupp I. 



Formen af den främre undre kanten till näshålan har i sex fall af sju varit 

 anthropin. Endast ett fall har gjort afvikelse i detta afseende nämligen kraniet VI, 

 där främre undre kanten af näshålan företedde en fossa prenasalis. Ögonhålekanten 

 har med hänsyn till byggnaden af dess yttre nedre rand varit af fullständigt nutida 

 typ, d. v. s. skarpt modellerad. Endast i ett fall å kranium VI eller samma kranium, 

 som företedde den mera primitiva byggnaden af främre, undre näshålekanten, har 

 orbitans yttre nedre rand varit byggd på detta säregna sätt, som jag ansett mig 

 böra uppfatta som minnande om mera primitiva förhållanden. Det är anmärknings- 

 värda, att kraniet VI genom en del karaktärer, hvaribland förutom de båda nu fram- 

 hållna äfven prognath käkställning och U-formad alveolartandbåge, skiljer sig något 

 från gruppens kranier i öfrigt, för att i stället närma sig kranierna inom den öfriga 

 gruppen. Då jag i alla fall fört kraniet till denna grupp, så har det skett af den 

 anledningen, att kraniet betraktadt såsom ett morfologiskt helt tydligt markerar sig 

 för ögat såsom hörande till denna grupp af kranier, samt äfven af den anledningen 

 att kraniet i sina flesta andra karaktärer ganska noga öfverensstämmer med de andra 

 till gruppen hörande kranierna. 



I trenne fall (kranierna I, III och VI) är näsroten starkt insänkt, i de öfriga 

 fyra fallen är den måttligt insänkt. Glabella och arcus superciliares äro i fyra fall 

 kraftigt utvecklade, i två fall måttligt och saknas i ett. För denna grupp är således 

 måttligt insänkt näsrot utmärkande, hvarvid dock en mycket tydlig tendens till starkt 

 insänkt näsrot gör sig gällande. Genom i allmänhet kraftigt utvecklade ögonbryns- 

 bågar och glabella skilja sig dessa kranier från kranierna inom den föregående gruppen. 



Interorbitalbredden är mycket ringa. Dess medeltal uppgår till blott 21 mm. 

 Af ven interorbitalbreddindex visar ett mycket lågt genomsnittsvärde eller 22, n. En 

 obetydlig såväl absolut som äfven relativ bredd mellan ögonhålorna är alltså för 

 denna grupp karakteristiskt. 



Gomindex visar inom denna grupp, liksom förhållandet var inom den föregående, 

 betydande variationer från leptostafyli, genom mesostafyli till utpräglad brachystafyli. 

 (Jenom medeltalet 83,04 skilja sig också dessa kranier endast obetydligt från medel- 

 talet inom den föregående gruppen. 



