106 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



Med en längdbreddindex af i medeltal 73,8 är äfven Belairtypen dolichocefal, 

 om än dolichocefalien är ganska måttligt utpräglad. Ej sällsynt är att inom denna 

 grupp anträffa mer eller mindre utpräglade mesocefaler. Med en största höjd af i 

 medeltal 131,4 mm, motsvarande en största basionhöjd af i medeltal 123,4 mm, erhål- 

 les med en största längd af i medeltal 181,8 en genomsnittssiffra för längdhöjd- 

 index af blott 67,58. Af ven denna typ måste således karakteriseras såsom tydligt 

 platycefal, och detta i något mera utpräglad grad än Hohbergtypen. I norma parie- 

 talis te sig kranierna i allmänhet af elliptisk form. Ovala huf vuden äro dock ej heller 

 sällsynta, beroende på att tubera parietalia ofta äro tydligt utvecklade. Arcus super- 

 ciliares och glabella äro ytterst svagt utvecklade. Culmen cranii är rundadt jämn, 

 visar ej den cuneiforma typen. Näsroten är alls icke insänkt. Ansiktet finna för- 

 fattarna vara »beinahe ortognath». Endast tre kranier af de af bildade ha medgifvit 

 ett afläsande af facialvinkeln. Denna mätte 87, 86 och 90° resp. Käkställningen har 

 sålunda i dessa fall varit utprägladt ortognath. »Bland »Besondere Formen» är emel- 

 lertid ett kranium uppfördt (Ziirich m x ), som i så mycket närmar sig denna Belair- 

 typ, att dess förande till gruppen synes mig vara fullt berättigadt. Kraniet är emel- 

 lertid utprägladt prognath. Ansiktsformen har jag endast kunnat bestämma å ett 

 kranium. Där erhöll jag en index af 58,82. 



Frågan om denna typs själfständighet gent emot den förra eller Hohbergtypen 

 har varit ganska omstridd. Själfva röja författarna vid uppställandet af Belairtypen 

 en viss tvekan. Ecker har bl. a. ställt sig i viss mån af visande, i det att han för 

 sin del antager Belairtypen bildad af kvinnliga till Hohbergtypen hörande kranier. 

 Jag finner det vara i hög grad anmärkningsvärdt, att af alla de kranier, hvilka bilda 

 stommen till Belairtypen, har Rutimeyer och His i intet enda fall vågat yttra sig 

 om de personers kön, till hvilka kranierna en gång i tiden hört. Det kranium ur 

 afdelningen »Besondere Formen», som jag anser böra föras till Belairtypen, har erhållit 

 beteckningen m x d. v. s. har endast med tvekan betecknats såsom manligt. För min 

 del uppfattar jag det såsom afgjordt kvinnligt. Anmärkningsvärdt finner jag vidare 

 vara, att de kvinnliga kranierna inom mitt material, hörande till grupp I, alla så full- 

 ständigt typologiskt likna Belairtypen, och alldeles särskildt kraniet ur »Besondere 

 Formen». Inom Hohbergtypen finnas ett par kvinnliga kranier, däraf det ena också 

 betecknat såsom w, hvilka i hög grad likna Belairtypen. De öfriga kranierna inom 

 Hohbergtypen äro alla manliga, de flesta också af författarna betecknade sålunda. 

 Dessa erinra också mycket starkt om det manliga kraniet inom min grupp I. Jag 

 ansluter mig därför mycket bestämdt till Eckers uppfattning, att Hohbergtypen är 

 bildad på de manliga kranierna och Belairtypen på de kvinnliga, allt inom samma 

 typ. Därför finner jag också de båda grupperna lämpligen böra sammanslås till en 

 eller Hohberg-Belairtypen. Såsom af det föregående från Ecker hämtade citatet 

 framgår, öfverensstämmer denna Hohberg-Belairtyp mycket nära med Eckers Rei- 

 hengräberkranium. Likaså är det lätt att finna den nära öfverensstämmelse, som är 

 rådande mellan å ena sidan Eckers Reihengräbertyp och min grupp I, å andra sidan 

 mellan Rutimeyers och His' Hohberg-Belairtyp och samma grupp! inom mitt material. 



