KUNOL SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. H.\N1> 47. vo 7. 117 



Midtomfåne > IO(i 



index. 



Största längd i nat. st. 



Längdtjooksindex enligt Bumullers formel har gifvit mig såsom medeltal en 

 index af 22,6 för män och 22,18 för kvinnor. Bumullers motsvarande indexsiffror 

 äro för män 22, 8-i och för kvinnor 21,90. Mina siffror öfverensstämma alltså myckel 

 nära med Bumullers, bl. a. äfven däri, att de bekräfta det för öfrigt älven väl 

 kända förhållandet, att kvinnornas lårben är något smäckrare byggdt än männen-. 



Lägger man emellertid den förändrade MANOUvRiER'ska indexformeln till grund för 

 beräkningen, så erhåller man följande siffror. Mina medeltal blifva nu 19,9i för män 

 och 20,55 för kvinnor. Bumullers motsvarande siffror äro 19, "o för män och 19,oo 

 för kvinnor. Fursts siffror för det af honom undersökta svenska järnåldersmaterialet 

 äro 18,to för män och 19, io för kvinnor. Guldbergs siffror för norska järnålders- 

 materialet blifva resp. 20,9 och 19, i, hvaremot hans siffror för norska medeltidsmate- 

 rialet te sig något lägre, eller resp. 18,5 och 18,7. Lehmann-Nitsches siffror för 

 Bajuvarerna blifva för män 20 och för kvinnor 20, hans siffror för Schwaber och 

 Alemanner 18, o och 18. i resp. Ried finner för män från Tettlham en längdtjock- 

 leksindex af i medeltal 19,48 för män och för kvinnor 18,95. 



Mina medelsiffror komma alltså Guldbergs siffror för norska järnaldersmate- 

 rialet, Rieds för Tettlhambefolkningen och Bumullers för den medeltida Lindau- 

 befolkningen synnerligen nära. Lehmann-Nitsches för Bajuvarerna äro ej heller långt 

 aflägsna från mina. Däremot visa de ett närmande till Fursts, men skilja sig ganska 

 betydligt från Lehmann-Nitsches siffror för Schwaber och Alemanner liksom ock 

 från Guldbergs siffror från norska medeltiden, i det att mina siffror ådagalägga en 

 ej obetydligt större groflek och tjocklek än hvad fallet är beträffande dessa sist- 

 nämnda. Samma iakttagelse, som jag varit i tillfälle framhålla beträffande kranierna 

 och underkäkarna, kan jag äfven här konstatera, nämligen att indexvärdenas medeltal 

 i allmänhet synas vara föga lämpliga för att användas såsom bas vid rasantropolo- 

 giska diskussioner. Varianterna fördela sig kring ungefärligen samma aritmetiska 

 medelsiffra. Däremot torde det utan tvifvel ofta gifva bättre resultat, därest man 

 vid rasantropologiska diskussioner utgår från den procentariska fördelningen af de 

 olika varianterna. Denna kan nämligen såsom den föregående diskussionen af kranier 

 och underkäkar ger vid handen vara ganska afvikande, t. o. m. helt olika mellan 

 olika materialgrupper utan att dock den aritmetiska medelsiffran för indexvärdet 

 därför behöfver angifva någon som helst skillnad. 



De olika mått, jag erhållit i fråga om lårbenets allmänna dimensioner, fördela 

 sig på de olika individen enligt följande schema: 



