124 G. BACKMAN, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



beräkningen. Inspektionen utvisar, att det är jämt dubbelt så många femora som 

 verkligen förete en starkt utvecklad pilaster, men att därjämte en af de, hvilka af 

 indexvärdets storlek bringades inom denna grupp, för inspektionen utvisar en ganska 

 måttlig utveckling af pilastern. 



Inspektionen har därjämte gifvit vid handen ytterligare ett förhållande af beskaf- 

 fenhet att belysa orsakerna till, att det använda indexvärdet så föga förmått gifva 

 ett verkligt och exakt uttryck för pilasterns utveckling. Orsaken synes mig knappast, 

 åtminstone icke i allmänhet, vara den, som Bumuller framställt, särskildt är detta 

 icke förhållandet å mitt material. Icke i något fall har jag kunnat konstatera, att 

 en sådan snedhet af pilastern och afvikning åt mediala sidan förelegat, som Bumul- 

 ler i sin fig. 4 b schematiskt afbildar. Tvärtom har det visat sig, att pilasterns läge 

 och förlopp i samtliga fall varit ungefär enahanda. Orsaken har befunnits ligga i en 

 helt annan omständighet. Index pilastricus är strängt taget icke något uttryck för 

 själfva pilasterns utbildningsgrad, utan är ett uttryck för i första hand hela lårbens- 

 skaftets utveckling. Endast i indexdividenden spelar pilasterns utveckling in, där- 

 emot alls icke i divisorn. Den procentariska graden af pilasterlistens höjd i förhål- 

 lande till lårbensskaftets egentliga sagittala diameter är alltid liten, i alla händelser 

 mindre än 50 %. Influerandet å det slutliga talet, indexvärdet, af själfva pilasterns 

 höjd förminskas än mer, i samma mån, som det tal är stort, hvilket utmärker lår- 

 bensskaftets bredd. 



Under dessa omständigheter är det ju också knappast möjligt, att denna pilas- 

 terindex verkligen skall kunna vara ett fullgodt uttryck för pilasterns utvecklings- 

 grad. Den skulle möjligen kunna vara det, därest pilastern i sin utveckling något 

 så när följde lårbensskaftets, nämligen på sådant sätt, att i samma mån som lårbens- 

 skaftet minskade sin sagittala diameter relativt till dess bredd, i samma mån min- 

 skade också pilastern i höjd. Detta är emellertid så långt i från fallet, att det 

 tvärtom föreligger en högst betydande procent, hvilka förete en hög och starkt ut- 

 vecklad pilaster vid samtidigt bredt och platt lårbensskaft. 



Graden af lårbenets krökning har jag sökt att närmare bestämma genom använ- 

 dande af den metod, sam ligger till grund för Lehmann-Nitsches, Fursts m. fl:s 

 arbeten. Jag har alltså bestämt högsta punkten å facies anterior å lårbenet, detta 

 lagdt med de mest utskjutande bakre partierna af de båda ledändarna på ett hori- 

 sontellt underlag, samt uppmätt det vinkelräta af ståndet mellan dennna högsta punkt 

 och understödsplanet. Med användande af formeln 



Lårbenets båghöjd x 100 . , 

 Största trochanterlängd 



låter sig därefter lårbenets bågindex lätt nog beräknas. 



De olika värden, jag erhållit å denna bågindex i hvart särskildt fall, framgå af 

 nedanstående tvenne tabeller. 



