KUNGX. SV. \ KT. AKADEMIENS Il \ mh.i \<: \l: BAND 47. \:n 7. I L"t 



Af ofvanståendc tabell framgår alltså, att varianternas fördelning inom mitt 

 material är så godt som identisk med den i Lehmann-Ni ts< ii i.s Bajuvarmaterial före- 

 kommande. 



Guldberg fann ett medeltal af 78,5 å sitt medeltida Trondhjemsmaterial (å 

 sidan 37 i Guldbbrgs arbete föreligger i tabell 1 ett störande tryckfel, i det att 

 materialet inom gruppen eurymeri varit 37, ej som tabellen uppger 27). Några sär- 

 skilda uppgifter angående könens förhållanden lämnar Guldberg doek ej i detta sitt 

 arbete. Med hänsyn till de 7 lärbenen från Rör i Ringsaker, af hvilka de 2 voro 

 platymera och de 5 eurymera, anmärkes dock, att båda de platymera l.n benen voro 

 efter kvinnor. Det är därför troligt, att inom det norska materialet äfven samma 

 regel skulle hafva gjort sig gällande, som inom Leiimann-Nitsches, Rieds och mitt 

 material. Kvinnorna hafva där visat sig vara genomgående mera platy mera 

 än männen. Genomsnittsvärdet för index platymericus å lårbenen från vikinga- 

 tiden och den äldre järnåldern fann Guldberg vara 83, men, såsom Guldberg också med 

 fullt fog framhåller, kan detta medelvärde på intet sätt sägas karakterisera gruppen 

 ifråga. Eurymerien förekommer nämligen endast i 15% eller lika ofta som stenome- 

 rien, under det att platymerien däremot uppträder i ej mindre än 69 %. Måhända 

 vore det exaktare att framhålla den omständigheten, att de båda lårbenen, hvilka 

 förete stenomeri, äro t. o. m. inom sin egen indexgrupp betydande extremvarianter, 

 i det att ett afstånd af ej mindre än 37,53 indexenheter befinner sig mellan det högsta 

 värdet inom eurymerien och det lägsta inom stenomerien. Dessa båda positiva extrem- 

 varianter härstamma yttermera från ett och samma individ. Under sådana förhål- 

 landen måste ovillkorligen anses, att den åtgärd, som Guldberg funnit nödigt före- 

 taga, också varit i hög grad lämplig och ur statistisk synpunkt nödvändig, nämligen 

 att beräkna medeltalet blott på de platymera och eurymera grupperna. Under dessa 

 omständigheter blifver index platymericus för det föreliggande materialet 74,95, ett 

 värde, som otvifvelaktigt kommer det verkliga, biologiska mycket nära. 



Furst fann med undantag för höger lårben efter individet M II samtliga de 

 jämtländska järnålderslårbenen platymera. Det FiJRST'ska medeltalet beräknar jag 

 till 74,o, medeltalet för män till 75,5 och för kvinnor till 72,o. 



Det framgår alltså, att Guldbergs siffra för norska medeltiden utvisar en ej 

 obetydligt starkare platymeri än min för den svenska. Siffran för hela Guldbergs 

 järnåldersmaterial kommer åter min mycket nära, men däremot ligger hans rek- 

 tificerade siffra åtskilligt under min. Fursts medeltal för norska järnåldersmän ligger 

 den motsvarande (rektificerade) GuLDBERG'ska synnerligen nära. Skillnaden mellan 

 män och kvinnor finner Furst ungefär lika stor, som jag funnit inom mitt ma- 

 terial samt gående i samma riktning. 



Sammanställer jag härefter de af mig, Bumuller, Lehmann-Nitsche, Ried, 

 Guldberg och Furst funna siffrorna tabell ariskt med hänsyn till den af Maxouvrier 

 och Lehmanx-Nitsche gifna grupperingen, så erhålles följande öfversiktstabell : 



K. Sv. Vet. Akad. Handlingar. Band 47. N:o 7. 17 



