156 G. BACKMAN, BIDRAG TJLL KÄNNEDOMEN OM DE MEDELTIDA SVENSKARNAS ANTROPOLOGI. 



skenbenen, medtagits och således dragit ned medeltalet, måste slutsatsen blifva den, 

 att Bajuvarerna i genomsnitt med hänsyn, till dessa nu nämnda dimensioner företett 

 en gröfre byggnad än skenbenen inom mitt medeltida material. 



Skenbenen efter Schwaber och Alemanner gåfvo såsom medeltal för den trans- 

 versala diametern 22,4 (25 fall) för män och 19,<; (7 fall) för kvinnor; för den sagit- 

 tala diametern 28,8 för män och 26,6 för kvinnor samt slutligen för omfånget 80,54 

 för män och 72,9 för kvinnor. Dessa medeltal för män stå såsom synes mina ytterst 

 nära. 



En något ringare medelbredd och ett mindre omfång vid oförminskadt sagittalt 

 tvärmått visade däremot Tettlhammaterialet. Den träns versala diametern uppgick 

 där till i medeltal 20,»> för män (11 fall) och 19, i för kvinnor (8 fall), den sagittala 

 diametern gaf medeltalen 29,:) och 25,4 resp., omfånget slutligen medeltalen 80, 5 och 

 70,4 resp. De skillnader, som emellertid föreligga äro likväl så små, att de med 

 hänsyn till den obetydliga materialmängden icke kunna tillmätas något värde. 



Furst fann något större och gröfre mått för dessa dimensioner å skenbenen 

 efter de af honom undersökta järnålders svenskarna. Sålunda uppger han för mid- 

 tens sagittala diameter 32 (höger) och 31 (vänster) för män samt 25,5 i medeltal för 

 kvinnor (4 fall). För dess transversala diameter 24 (höger) och 22 (vänster) för män 

 samt 20 (4 fall) för kvinnor. Midtomfånget slutligen fann Furst uppgå till 85 (2 fall) 

 för män och 69,7 (4 fall) för kvinnor. 



Guldbergs mått å tibiae efter den i Osebergskeppet begrafna » furstinnan > äro 

 för midtpartiets transversala diameter 20 (höger) och 19 (vänster), för dess sagittala 

 23 (höger) och 21 (vänster) samt för dess omfång resp. 67 och 66. Såväl den sagit- 

 tala diametern som ock omfånget äro alltså i detta enstaka fall något spädare än 

 motsvarande dimensioner inom den kvinnliga gruppen bland Schwaber och Alemanner. 



Längdbreddindex för skenbenets midttvärsnitt har jag funnit vara 72,4 för tibia 

 I och 86,2 för tibia II. Såsom medeltal låter sig häraf beräknas indexvärdet 79,;:. 



Lehmann-Nitschbs medeltal för Bajuvarerna utgör 75, o (117 fall) och för 

 Schwaber och Alemanner 77,8 (25 fall) för män och 73," (7 fall) för kvinnor. Inom 

 Tettlhammaterialet uppgår medelindex för män till 70,i (11 fall) och för kvinnor till 

 75,4 (8 fall) samt utan hänsyn till kön 72,1 (19 fall). 



Midtstycket å de båda af mig undersökta skenbenen har alltså i det ena fallet 

 (I) varit obetydligt starkare ovalt, tillplattadt från sida till sida, såväl gent emot 

 Schwaber och Alemanner som ock gent emot Bajuvarer. Tettlhammaterialet har 

 däremot för männen uppvisat en mera oval form af skenbensdiafysen än hvad för- 

 hållandet varit med skenbenet I inom mitt material. Skenbenet II har företett 

 en mera rundad form än genomsnittsskenbenet inom samtliga trenne folkvandrings- 

 tidens grupper. Ser jag åter på medeltalet för mitt material finner jag, att samtliga 

 dessa trenne materialgrupper uppvisat en starkare oval form såsom genomsnittstyp 

 än de båda skenbenen inom mitt medeltidsmaterial. Närmast mitt material ställer 

 sig med hänsyn till midtens tvärsnittsindex återigen Schwaber och Alemanner. 



Midtdiameterns index fann Furst vara inom det jämtländska järnåldersmate- 

 rialet 75 (höger) och 71 (vänster) för män samt 73,5 för kvinnor (4 fall). Dessa 



