KUNOL. SV. VET. AKADEMIENS HANDUNGAR. HAND 47. VO 7. 



161 



vinkeln för att därigenom erhålla en uppfattning af den allmänna rasantropologiska 

 ställning, det af mig funna medeltalet kan sägas intaga. 



Au. 'dr Ras 



Martin Schweizare 



Backman Svenskar 



Lehmann-Nitsche . . . Bajuvarer 



Manouvrier Parisare 



Ried Tettlliam 



Manouvrier Frankrike 



Parisare 



Indianer Ven. 



Lehmann-Nitsche . . . Schw. Alem. 



Manouvrier Nycaledonier 



Egyptier 



Kanarier 



Grotte d'Orrouy 



Hultkrantz Onaindianer 



Martin Eldsländare 



Hultkrantz Yahganindianer 



Manouvrier Californier 



Tid 



Bi trov< > 



\ Ut 1(1 



7,6° 



MedeH iden 



8,5° 



5 — 8 åi huni Iradel 



8,8° 



Mi-ileH iili-n 



9,5° (S:1 Vfarcel 



5 — 8 århundradet 



11,0° 



Neolithicum 



11,2° 



VIedell iden 



12 0° S:! Germain 



Nutid 



12,5° 



^ 



13,0° 



5 — 8 århundrade! 



14,2° 



Nutid 



14,8° 



Mumier 



15.0° 



Nutid 



16,0° 



Neolithicum 



10,0° 



Nutid 



19,0° 



» 



20,0° 



» 



24,5° 



» 



29 5 



De af mig undersökta svenskarna från medeltiden intaga alltså inom denna 

 rastabell dess minusvariantända. M. a. o. tibiahufvudet är endast mycket obetydligt 

 retroverteradt, mindre än under neolithicum i Frankrike, mindre än vissa moderna 

 europeiska folkstammar, lika mycket till obetydligt mera än vissa andra nutida folk- 

 stammar inom Europa. 



Genom att beräkna medelafvikelsen för material på liknande sätt som i fråga 

 om lårbenets karakteristik erhåller jag nedanstående tabell: 



Ras Tid 



Schwaber & Alemanner . 5 — 8 århundradet 



Bajuvarer » 



Tettlhambef 



Svenskar järnåldern 



[Norrmän 



iledelaf- 



Antal 



vikelse 



eg- 



4,5 



(16) 



4,9 



(16) 



6,1 



(16) 



0,9 



(13) 



15,4 



(13)] 



Jag har i ofvanstående tabell visserligen medtagit beräkningen för järnålders- 

 norrmän; jag erinrar emellertid om, att detta material endast var sammansatt af 

 skenben från en enda individ, som därjämte var kvinna. Medelafvikelsen har därför 

 kommit att blifva så synnerligen hög. Medelafvikelsen för det norska materialet är 

 alltså icke jämförlig med de öfriga. I och för sig är dock denna afvikelse synner- 

 ligen stor, äfven om man tager hänsyn till den omständigheten, att materialet varit 

 kvinnligt. 



Här liksom i fråga om lårbenet intager det svenska järnålders materialet en 

 extrem ståndpunkt. Af de materialgrupper, som direkt låta sig jämföras med de 

 öfriga visar ifråga om skenbenet det järnålders svenska den mest extrema afvikelsen. 



K. Sv. Vet Akad. Handl. Band 47. N:o 7 



21 



