14 G. ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN OCH INSTINKTER INOM POMriLTDAE OCH SrHEGlDAE. 



ning. Den inlades i ett glasrör, i hvilket efter hemkomsten en aculeatus insläpptes. 

 Medan jag höll röret i handen, och i åsyn af många åskådare, förtärde aculeatus ju- 

 mipennis-ågget och fäste efter en stund vid fullt dagsljus sitt eget ägg i det uppätnas 

 ställe på spindelns bakkropp. 



Åt den fumipennis, hvars håla uppgräfdes, gafs omedelbart därefter i ersättning 

 för den borttagna spindeln en annan af samma slag (Drassodes), som lades vid ingången 

 till den nu tomma cellen. Vid sin återkomst bar stekeln bort spindeln ett stycke och 

 ägnade sig sedan länge med ifver åt sysselsättningen att först och främst stänga den 

 tomma cellen och sedan äfven försöka fylla den grop, som uppstått vid cellens blott- 

 läggande. Dock glömde han under tiden ej bort den i utbyte erhållna spindeln, som 

 han, enligt, hvad som framgick af hans handlingssätt, tydligen ej förväxlade med sin 

 egen. Han afbröt plötsligen arbetet med gropens fyllande, besökte den nyss bort- 

 släpade spindeln och lade den på toppen af en liten mosstufva, hvarefter han började 

 gräfva en ny cell på alldeles samma plats, där han nyss sökt utplåna spåren af den 

 förra cellen. Efter långvarigt arbete hade han ändtligen kl. 7 fått en cell färdig, i hvil- 

 ken spindeln insläpades. 



16. En ny och mycket talrikt befolkad boplats för Pompilus fumipennis och ru- 

 fipes samt följaktligen äfven för aculeatus uppdagades i en sandgrop med sakta sluttande 

 sidor i den unga tallskogen sydost om pensionatet Solhäll vid Stora Rör. På norra sidan 

 skyddade äldre tallskog för vinden, medan på södra sidan ungträden gåfvo vindskydd 

 utan att dock utestänga solen, som belyste platsen från tidigt på morgonen till kl. 7— 

 8 på kvällen. Att läget var synnerligen gynnsamt, framgick af den mängd, hvari stek- 

 larna formligen vimlade om hvarandra under soliga dagar. Utom de nämnda stek- 

 larna förekom äfven Astata stigma synnerligen talrikt, därjämte äfven Tachysphex la- 

 tivalvis samt enstaka individer af Pompilus cinctellus, Agenia hircana, Ammophila sa- 

 bulosa och Diodontus tristis. 



Ett stort missförhållande tycktes dock denna sommar äga rum mellan pompili- 

 dernas individantal och tillgången på spindlar på denna plats. Under flera dagar till- 

 bragte jag på platsen 3 timmar hvarje eftermiddag, d. v. s. den för iakttagelser på dessa 

 steklar gynnsammaste tiden på dagen. Dock såg jag under denna tid aldrig rufipes 

 bära någon spindel, fastän den ständigt gräfde. Fumipennis åter lyckades stundom 

 få tag i en och annan Drassodes, hans vanligaste byte. Men äfven här var det högst 

 få, som gynnades af jaktlyckan. Så t. ex. funnos under loppet af eftermiddagen 10 / 7 

 blott 2 spindlar på väl ett 30-tal fumipennis-individer. Dessa 2 spindlar bytte därtill 

 under tiden ägare 4 — 5 gånger, hvarvid ibland häftiga strider, stundom åtföljda af 

 stympningar, utkämpades. Dessutom föranledde osäkerheten till lif och egendom hvarje 

 tillfällig innehafvare af endera spindeln att släpa den i långa bukter på ett 20-tal meter 

 utanför själfva boplatsen för att undandraga den upptäckt af afundsjuka kamrater. 

 Ofta ändades dock den långa bukten helt nära själfva utgångspunkten, där spindeln 

 då för en kort stund lades på ett nytt gömställe för att snart åter släpas omkring. Un- 

 der sådana förhållanden var det högst få, som kunde få någon håla till stånd, och den, 

 som möjligen fått en sådan färdig, hade under tiden beröfvats sin spindel, så att han ej 

 längre hade något att lägga in i cellen. 



