KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLI NC Alt. BAND 47. No 10. 



tugga på deras hufvud och thorax. [Man kan med fog undra, huru detta var möjligl att 

 se, om allt passerade sa hastigt, som han heskrifver.] 



I betraktande af det ofvan anförda tror Fabre, att å ena sidan beskaffenheten al 

 det alltför snart torkande bytet och å andra sidan svårigheterna, som härröra af atl an- 

 fallet måste ske så snabbt, äro orsakerna till att Bembex förser sina larver med döda l>\ ten 

 och därför nödgas mata dem dag för dag. 



Fabre beskrifver vidare, huru Bembex hemsökes af parasitflugan Miltogramma, 

 som föröfrigt parasiterar hos de flesta rofsteklar. Men här tillkommer det egendom I i ga, 

 att stekeln, som ej borde kunna undgå att märka de ofta talrika parasitlarverna vid sina 

 tätt upprepade besök i boet, det oaktadt ej gör något försök att befria sig från d< ssa in- 

 hysingar, som förtära det mesta af det inburna fodret och till och med kunna föranleda, 

 direkt eller indirekt, stekellarvens död. 



Slutligen lämnar Fabre en detaljerad skildring af larvens kokongspinning, som 

 inledes därmed, att så att säga en modell af tunn och genomskinlig silkesväfnad, öppen i 

 den tjockare ändan, först tillverkas. Genom den öppna ändan drager larven in sandkorn, 

 med hvilka silkes mode Ilens insida beklädes. Till sist förfärdigas ett lock framför den 

 dittills öppna ändan, samma lock som afstötes, då imago gör sitt utträde. 



Wesenberg-Lund, som en dag i augusti månad haft tillfälle att besöka en koloni 

 af Bembex rostrata i Tidsvilde Hegn i Danmark, lämnar på grund af där gjorda iaktta- 

 gelser en skildring, 1 som i vissa afseenden öfverensstämmer med Fabre's, men i en del 

 detaljer afviker från alla eljes föreliggande uppgifter om denna stekel. Denna skildring 

 har blif vit mycket spridd och ofta citerad, framförallt med anledning af den tyska öfver- 

 sättning, som Handlirsch lämnar i sin monografi. 2 



Boplatsen beskrifves som skyddad för vinden. Jordmånen utgjordes af lös, fin 

 sand, som dock några tum under ytan var fast. Marken var sparsamt täckt af vissna 

 löf och litet Empetrum. En Bembex beskrifves komma flygande och med förvånande 

 säkerhet slå ner på en punkt, som ej ser annorlunda ut än den omgif vande marken. 

 »Trykket ind til Bugen, med Bug mod Bug, holder den med Mellem- og Bagbenene en 

 stor Flue; det er en Eristalis. Nu laegger den Byttet fra sig og giver sig saa med stor 

 Iver til at gra ve paa den Plet af Sandet, hvorpaa den slog sig ned. Under dette Arbe j de 

 ser jeg den mere end en Gäng standse og ile los paa Byttet for at se, om det er i Behold. » 

 Därefter beskrifves gräf ningen, då stekeln, hvilande på de två bakre benparen, genom 

 en ytterst snabb rörelse med frambenen kastar bakom sig sanden i en oafbruten stråle. 

 »Lidt efter lidt forsvinder Dyret ned i Jorden; man ser tilsidst kun Hullet og Sandsojlen; 

 endelig standser ogsaa den. Dyret er nu naaet ned til det fäste Sandlag, i hvilket den 

 har gravet sin Celle ud, og hvor nu Larven ligger ventende paa den Flue, som endnu 

 ligger udenfor Hullet. Moderen kommer da ud, spejder forsigtig omkring for at se, 

 om nogle Fjender, Snyltefluer o. a. skulde lure i Naerheden, iler saa hen efter Fluen og 

 forsvinder med den ned i Jorden. Et 0jeblik efter kommer den ud igjen og skraber 

 Sandet for eller lukker med en Sten, som den saa igjen overdaekker med Sand. Jag gjem- 

 mer saadanne Stene, som Bembex har lagt for Aabningen; de ere altid brede og flade, 



1 1891, sid. 19—44. 



2 1893, sid. 678. 



