28 G. ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN OCH INSTINKTER INOM POMPILIDAE OCH SPHEG1DAE. 



for at Dyret kan bide över dem med Kindbakkerne, hvormed de slaebes hen. » Härefter 

 följer beskrif ningen på gången, som ytterst är sammanrasad, men längre ned blir allt 

 tydligare. Cellens innehåll af en stor stekellarv, omgifven af dels friska och oskadade 

 flugor, dels rester af förut förtärda sådana, ger anledning till samma slutsats, som Fabre 

 framställt, nämligen att Bembex dagligen förser sin afkomma med färskt foder. 



Flugorna beskrifvas såsom döda, men därtill fogar Wesenberg-Lund den upp- 

 giften, att deras thorax alltid är »mer eller mindre knust, idet Maerkerne af Bembex 

 Kindbakker som dybe Saar findes paa Siderne, naesten altid lige över Tegulae. Det 

 er som om Dyret ved at trykke disse ind vilde forhindre Fluen i ethvert Flugtforsog. » 



Fabre's uppgift, att flugorna vanligen äro oskadade, tror W.-L. knappast kunna 

 vara riktig. Själf har han undersökt 31 flugor, och alla hade de märken efter Bembex' 

 käkar. »Provede man med en Naal Siderne af Thorax, kunde man altid overbevise sig 

 om, at det var knust. » 



Orsaken till, att de af Bembex infångade flugorna befinna sig i ett sådant tillstånd, 

 anser W.-L. ligga däri, att denna stekel saknar den förmåga att paralysera bytet med 

 gadden, som tillkommer öfriga rofsteklar. Dock tror han ej med Fabre denna oför- 

 måga härröra däraf , att flugorna äro honom för snabba, enär så många andra gräfstek- 

 lar, som fånga samma slags byte, kunna paralysera det. Ej heller gillar han Fabre' s 

 öfriga tolkningsförsök, att flugornas nervsystem ej lämpar sig för paralysering samt att 

 flugorna alltför hastigt torka. Däremot anser W.-L., att Bembex har en alltför styf och 

 oböjlig abdomen för att kunna paralysera. Tänker man sig denna stekel sittande öfver 

 sitt byte, skulle den ej med sin gadd kunna nå upp till nervknuten i flugans thorax. 

 Frågan, om Bembex i detta afseende står alldeles isolerad bland rofsteklarna, anser sig 

 W.-L. kunna besvara nekande. En del crabroniner, och isynnerhet Oxybelus, anser han 

 i likhet med Bembex sakna paralyseringsförmågan, emedan deras abdomen skulle vara 

 för oböjlig. De af dem infångade flugorna äro också döda och ha alla krossad thorax. 

 Detta anser W.-L. vara ett primitivt stadium hos rofsteklarna, och de åsyftade arterna 

 uppges i morf ologiskt afseende stå vespiderna nära. Det förefaller W.-L. svårt att från 

 Bembex' vana att många gånger om dagen fodra larverna och lika många gånger öppna 

 och stänga boet härleda öfriga rofsteklars vana att på en gång inlägga allt foder och 

 därefter stänga boet för alltid. Utan att vilja lägga mycken vikt därvid erinrar emeller- 

 tid W.-L., att såväl Fabre som han själf i Bembex-boen funnit ett större antal på en 

 gång inburna färska flugor, och han anser, att man häri skulle kunna se en ringa början 

 till det hopande af foderförråd, som utmärker öfriga rofsteklar. 



W . -L. kompletterar Fabre's skildring af kokongen, i det han påpekar de små hål 

 i sandhöljet, som man kan se i en krets omgifva kokongen ungefär på dess tjockaste 

 del, på insidan motsvarade af särskilda anordningar i silkesbeklädnaden. 



Slutligen lämnas ännu en uppgift om Bembex' lefnadsvanor, som det kan vara af 

 intresse att här framhålla. När W.-L. kom till boplatsen omkring kl. 11, såg han Bembex 

 komma hemflygande med flugor. Han använde nu 1 '/, timme på att gräfva upp boen, 

 men fann, att detta erbjöd betydande svårigheter, så att han på den nämnda tiden blott 

 hann undersöka 5 eller 6 sådana. Då han sedan efter en knapp timmes frånvaro åter 

 kom till platsen — det borde väl således ha varit ungefär kl. V, 2 — fann han förhållan- 



