KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 47. NIO 10. 29 



dena alldeles ändrade. Ingen enda sågs nu bära in flugor, men i ställel voro mer än 50 

 individer samtidigt sysselsatta med att gräfva hålor, och detta fortgick till efter kl. 6, 

 då W.-L. lämnade platsen. Då således alla steklar i kolonien voro sysselsatta med atl 

 gräfva nya hålor, bör Bembex ha flera larver samtidigt att uppföda i skilda bon. 



Marciial, 1 som iakttagit Bembex rostrata i slutet af juni p;i dyner vid hafssl randen, 

 såg stekeln under de 3 första veckorna af juli aldrig hemföra något byte utan (»lott 

 sysselsatt med ändlöst ihållande gräfningar. Då Marciial, som nämndt, ej fann, att 

 stekeln under denna tid jagade flugor, betraktar han de ständiga gräfningarna som 

 ändamålslösa, ett slags tvångshandlingar eller en aberration af instinkten, som i bästa 

 fall blott kunde tydas som en förberedande öfning. Först 23 juli fann han en Bembex 

 bära en Eristalis, som ännu under 3 dagar därefter visade lifstecken i rörelser af munde- 

 larna och inälfvorna. Marchal tror därför i motsats till Fabre, att ett slags paraly- 

 sering förekommer. För att möjligen få bevittna denna band han en Eristalis vid en 

 silkestråd och lät henne flyga på boplatsen. Efter långvarig väntan såg han en Bembex 

 slå ned på flugan och sticka henne i luften, h vilket emellertid gick så hastigt, att inga 

 detaljer kunde urskiljas, och Marchal uppger själf, att han egentligen icke kunde se 

 något annat, än att vid ändan af tråden plötsligt funnos två djur i stället för blott ett 

 förut. Marchal tror, att ett så hastigt öfverfall ej kan stå i samband med någon nog- 

 grann metod, och att verkningarna af det bibringade stynget därför måste vara mycket 

 växlande. 



Handlirsch, 2 som ej själf tycks ha gjort några biologiska iakttagelser, fram- 

 håller, att man ej utan vidare kan antaga, att Lepeletier berättar en saga, då han 

 säger, att Bembex sticker sitt offer och bedöfvar det, så att det ännu 10 dagar därefter 

 visar spår af lif, samt att stekeln inlägger förråd af foder åt larverna. Å andra sidan 

 anser han Fabre's och Wesenberg-Lund's sakuppgifter för oantastliga. I fråga om 

 de teoretiska slutsatserna anser han, att Wesenberg-Lund väl till stor del kommer att 

 få rätt, när en gång utförligare undersökningar isynnerhet öfver exotiska former komma 

 att göras; men å andra sidan komma samma undersökningar sannolikt att i vissa afse- 

 enden modifiera de framlagda åsikterna. Särskildt anser Handlirsch det förhastadt 

 att tala om en närmare frändskap mellan Bembex och vespiderna. Rofsteklarna visa 

 ur morfologisk synpunkt vida större öfverensstämmelse med apiderna än med vespiderna. 



Ferton's iakttagelser 3 öfver Bembex oculata och rostrata strida i många afseenden 

 mot Fabre' s och Wesenberg-Lund 's. Beträffande uppgiften, att de af Bembex fån- 

 gade flugorna skulle vara döda, erinrar han, att redan Lepeletier uppgif vit, att Bembex 

 sticker och förlamar sina byten, så att de ännu 10 dagar därefter visa spår af lif. Själf 

 fann Ferton aldrig, som Wesenberg-Lund, att flugorna visade några märken efter 

 stekelns mandibler, aldrig fann han, såsom Fabre, bytena bära spår af något häftigt och 

 oaktsamt öfverfall. De flesta voro t. o. m. lefvande. Af 20 flugor, framgräfda ur en 

 cell, tillhörande Bembex oculata, hade 16 ännu ej angripits af larven; af 12 ur en annan 



1 1893, sid. 96. 



2 1893, sid. 692. 



3 1899, 1902, sid. 514, 1910, sid. 150. 



