30 G. ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN OCH INSTINKTER INOM TOMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



cell voro 8 ännu orörda. På 12:te dagen därefter voro 2 af dem vid lif, och ännu på 

 13:de dagen rörde sig en. De längst öfverlef vande voro de största och de som täcktes 

 af ett fastare kitinhölje, h varigenom de mindre hastigt torkade. 



Det stora antalet orörda byten i samma cell visar, att Bembex oculata stundom 

 förser sin larv med ett förråd af flugor, afsedt för flera dagar, hvilket kan vara af sär- 

 skild vikt, ifall olämpligt väder skulle lägga hinder i vägen för daglig jakt. 



Ferton har ofta sett Bembex rostrata sticka omigen en redan förut paralyserad 

 fluga. Då stekeln kom flygande till sitt bo med bördan af en fluga, brukade Ferton 

 fånga den i en håf och tvinga den att släppa flugan, som han sedan lade vid boets ingång. 

 Då stekeln sedan släpptes, återkom den snart, kastade sig ånyo öfver flugan och stack 

 den än på sanden, där den låg, än helt nära därintill. I andra fall åter flög stekeln bort 

 med sitt byte ett stycke och paralyserade det i flykten. I de båda förra fallen hade 

 Ferton goda tillfällen att se stekelns tillvägagående, då den med framåtkrökt abdomen 

 stack flugan ett stycke bakom munnen. Exekutionen försiggick tillräckligt långsamt 

 för att mycket tydligt kunna iakttagas, och samma scen hade Ferton ofta tillfälle att 

 bevittna. På detta sätt behandlade flugor kunde ännu flera dagar därefter göra små 

 rörelser, särskildt med mundelarna. Någon yttre skada kunde ej märkas. Äfven vid 

 paralyseringen i flykten kunde man se stekelns abdomen kröka sig mot flugan. 



Flera andra sphegider sticka sina offer på samma sätt som Bembex strax bakom 

 munnen, såsom Philanthus, Astata och Tachysphex. I sin instinkt att använda gadden 

 visar således Bembex ingen afvikelse från andra sphegider. Med de sociala vespidernas 

 brutala fångstmetod har denna stekels ingenting gemensamt. Wesenberg-Lund's 

 slutsats, att Bembex ej kan paralysera, måste således vara oriktig. Och på samma sätt 

 förhåller det sig med samme författares liknande uppgift om Oxybelus, hvars byten också 

 skulle ha krossad thorax. Det är emellertid uppenbart, att Oxybelus paralyserar, och 

 lika litet som på de af Bembex infångade flugorna har Ferton kunnat finna någon yttre 

 skada på thorax af de talrika flugor, som han framgräft ur Oxybelus- celler. 



Från de sociala vespiderna afviker Bembex ytterligare genom att på sphegidernas 

 sätt fästa ägget på bytet. Ägget fästes med ena ändan vid flugans thorax, omedelbart 

 under vingroten. Det står upp i nästan vertikal ställning, och då det är stort (4 mm 

 långt och 1 mm bredt), når det upp öfver den på ryggen liggande flugans kropp. Genom 

 sin tyngd skulle det sträfva att stjälpa omkull flugan och därvid förmodligen skadas af 

 de hvassa sandkornen, om ej detta förekommes genom den egendomliga anordningen, 

 att vingen på samma sida alltid är utspänd, hvarigenom balansen bibehålles. Ytter- 

 ligare en anordning hos Bembex oculata, som förmodligen afser att hindra vingen att 

 återgå till sitt hviloläge, framhålles af Ferton, 1 sedan han gjorts uppmärksam därpå 

 af sin tecknare. På den sida af flugan, där ägget har sin plats, är nämligen mellanbenet 

 vridet ur led och utsträckt under den utspända vingen. 



En afvikelse visar Bembex från de flesta sphegider i äggets vidfästning, nämligen 

 att den pol af ägget, i hvilken larvens hufvud uppstår, är den fritt uppstående ändan, 

 medan eljes larvens hufvud plägar uppstå i den vid bytet fästa polen, så att larven ome- 

 delbart plägar börja suga på bytet vid sin fästepunkt. Men i detta afseende öfverens- 



' 1902, sid. 514. 



