KUNOL. SV. VET. AKADEMISKS HANDUNGAR. BAND 47. V<> 10. .'57 



alldeles bestämdt Wesenberg-Lund's förmodan, att Bembex skulle ha alltför styf och 

 oböjlig abdomen för att paralysering med gadden skulle kunna försiggå. 



10. En stor mängd flugor frånrycktes samma dag de Bembex-wnYw ider, som åter- 

 vände hem från jakten. De tillhörde skilda familjer, men de flest;i voro syrphider ai 

 växlande storlek, därnäst i talrikhet voro musciderna och därefter tabaniderna. V \ BB i. 'e 

 uppgift, att tabaniderna skulle utgöra hufvudbytet för Bembex rostrata, bekräftas »å- 

 ledes ej här. Sannolikt beror det väl på den lokala tillgången, förutom pa en mängd 

 tillfälligheter, hvad Bembex väljer för jaktbyten. 



Icke minsta spår af skada på flugornas thorax kunde uppdagas, och de flesta 

 visade genom några rörelser tecken till lif. Särskildt ofta rördes snabeln något. Detta 

 öfverensstämmer med Lepeletier's, 1 FertonV och Bouvier's uppgifter, men strider 

 mot de skildringar, som lämnas af Fabre 3 och Wesenberg-Lind. ' Inlagda i ett 

 glasrör, visade några ännu flera dagar därefter lifstecken, men torkade dock jämförel- 

 sevis snart, såsom jag alltid funnit fallet vara med de föga seglifvade flugorna. 



11. Sedan en Bembex burit in sin fluga och åter kommit upp för att stänga, hölls 

 en stor, lefvande tabanid framför honom. Tabaniden, som med en pincett fasthölls 

 vid ena vingen, surrade därvid starkt och väckte därigenom stekelns uppmärksamhet. 

 Men det var först då den hölls i vägen, så att stängningen hindrades, som stekeln fann 

 sig föranlåten att gripa den och med krökt bakkropp göra en flyktsväng, under hvilken 

 han sågs låta sitt byte falla till marken. Därpå stängde han sin håla och flög bort. 

 Men då han mycket snart återkom till ingången med bördan af en tabanid, som var all- 

 deles lik den nyss bortkastade, förefaller det ej osannolikt, att stekeln åter uppsökt 

 den nyss bortkastade, sedan han först af slutat reflex verksamheten med hålans stäng- 

 ning, hvilken ej lät sig undanträngas af ett efter omständigheterna bättre lämpadt hand- 

 Ungssätt. 



12. Under liknande omständigheter gjordes med en annan Bembex samma försök 

 att hindra hans stängningsarbete genom att vid ena vingen hålla framför honom en 

 lefvande syrphid. Stekeln grep den och flög bort med krökt abdomen, kastade i flyk- 

 ten bort flugan och återvände för att stänga. Däremot uppsökte han ej sedermera, 

 såsom förmodligen n:o 11, den bortkastade flugan. 



13. En ny Bembex-koloni träffades vid Stora Rör 7 juli, på dagen 170 år sedan 

 Bembex först upptäcktes af Linné. Platsen var en liten jämn slätt på omkring 1000 

 kvm, täckt med hela mattor af blommande timjan och omgifven af ung tallskog, mellan 

 hvars toppar man här och där skymtade Kalmarsund. Midt öfver slätten gick en säl- 

 lan beträdd gångstig, och på båda sidor om denna var det som Bembex lämnat spår 

 af sin verksamhet i de på karakteristiskt sätt uppkastade sandhögarna (jfr n:o 29), 

 som förrådde sitt upphof, fastän det var så sent på kvällen, att ingen af steklarna längre 

 syntes till. Vid gräfning i en af hålorna visade sig denna också innehålla en Beinbex-hane. 



Marken på boplatsen utgjordes af sand, betäckt med kort, mörkbrun mossa, Thy- 

 mus, Scleranthus, Jasione samt fina och glesa grässtrån. Små bara sandfläckar funnos, 



562. 



1 1841, 



tome II, sid. 



2 1899, 



sid. 4 och 6. 



3 1879, 



sid. 239. 



4 1891. 





