KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 47. Vw 10. ,1 



en gång inläggas, äro, såsom Fkrton framhåller, 1 en nödvändighel i klimat, 30m flera 

 dagar i sträck kunna lägga hinder i vägen för steklarnas jakt. Detta kan, som j m tror, 

 ej alltför kraftigt betonas. Medan de sociala steklarna, in begripel vespiderna, som visa 

 den största likheten med Bembex, trotsa väderleken, om den blotl ej är alltför o am, 



är däremot Bembex, i likhet med andra rof steklar, i hög grad beroende af at1 vädrel är 

 i bokstaflig mening vackert. Det är påtagligen otänkbart, at1 en sådan art skulle kunna 

 bibehålla sig, om den hade den förmodade vanan att ej förse larven med flera byten 

 än som behöfdes för dagen. Första långvariga regnväder skulle då utrota hela kolonien. 



Flera iakttagare framhålla, att en del af de inlagda förråden stundom ej lägges i 

 larvens omedelbara närhet, utan ett stycke utom hans räckhåll. Om, såsom åtminstone 

 ofta är fallet, stekeln själf tillbringar icke blott natten, utan äfven kvällen och morgo- 

 nen samt dagar med ruskig väderlek i boet, kunde man föreställa sig, att han i mån af 

 behof skulle lägga fram reservförråden för larven. Men mina uppfödningsförsök med 

 Bembex-\a,rYer i glasrör ha visat mig, att larven, om han börjar lida brist, själf strof - 

 var omkring, hvarför han, då reservförrådet oundgängligen behöfs, på egen hand skulle 

 kunna sätta sig i besittning däraf. Föröfrigt visar det sig, att han i brist på annan föda 

 börjar tugga på och sannolikt äfven förtär en del af de flugrester, som han förut ratat, 

 och på detta sätt låter det nog tänka sig, att han skall nödtorftigt kunna uppehålla 

 lifvet, till dess gynnsam väderlek åter inträffar. 



Visserligen tror jag mig ha iakttagit, att, då ett förråd af flugor inburits i ett bo 

 den ena dagen, något förnyadt inbärande nästa dag ej förekommer. Men huru länge 

 det dröjer, innan stekeln kommer med nästa förråd, har jag ej kunnat utröna. Kontrol- 

 len häröfver kan ej utöfvas genom öfver ingången lagda märken, enär, som jag påvisat, 

 steklarna af h varjehanda anledningar gå in i boet utan att medföra något rof. Därför 

 kräfves det nästan oundgängligen ett personligt öfvervakande, hvilket utan samverkan 

 af flera h varandra af lösande medhjälpare är svårt att genomföra. 



Däremot tycker jag mig vid granskningen af innehållet i uppgräfda i?era&ea>celler 

 kunna skönja en antydan om vissa (4?) perioder i skaffningen för h varje bo. Den första 

 skulle omfatta inläggandet af den l:sta flugan, bäraren af ägget, samt åtminstone ofta 

 före äggets kläckning ännu en annan fluga. 



Strax efter äggets kläckning, då larven nått en längd af 6 — 7 mm, inlägges ett få- 

 tal (2 — 4) smärre flugor. På dessa tycks larven få lefva, till han nått en längd af 8 — 12 

 mm, då den 3:dje perioden i skaffningen begynner, under h vilken på en gång inlägges 

 ett antal af 6 — 10 flugor af växlande storlek. Då detta förråd förtärts, torde larven 

 ha nått en längd af 18 — 20 mm, och tiden är inne för slutskaff ningen, som plägar omfatta 

 ytterligare 10 — 15 flugor, både större och mindre. 



Enligt denna beräkning, hvilken jag dock uttryckligen framhåller behöfva genom 

 långvariga iakttagelser pröfvas, skulle larven under sin uppväxt få ett antal af omkring 

 30 flugor. Möjligen är detta för litet tilltaget. Dock tror jag, att detta tal kommer 

 sanningen närmare än Fabre's uppskattning af ett 60-tal för h varje larv. Så många 

 flugor ungefär beräknar han h varje Bembex-\arv få, 2 då de äro af medelstorlek, sådana 



1 189!», sid. 4. 



2 1879, sid. 233. 



