60 G. ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN OCH INSTINKTER INOM POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



af dessa gångar, h var jämte Diodontus tristis och Agenia hircana åtminstone begagnade 

 ingångsöppningarna, medan de däremot ur Oo?/etes-gångarnas väggar själfva urhålkat 

 celler mera afpassade för deras egen storlek. Så var äfven fallet med Crossocerus. 

 Nedanför väggen stodo snår af slånbuskar, och utefter dessas nedre del, ett 20-tal cm 

 öfver marken brukade Crossocerus-honorim i sakta flykt sväfva fram under sökande 

 efter byte. Bytet utgjordes af mycket små fluglika dipterer. 



Thyreopus peltarius Schreb. 



I ett föregående arbete 1 har jag beskrifvit den af Thyreopus cribrarius använda 

 jaktmetoden. Th. peltarius visar en liknande vana. Denna art bebodde en gångstig, 

 som gick öfver en sandig mark vid Stora Rör på Öland. På dessa sandmarker är en 

 Thereva-art med snöhvitt ludna hanar vanlig. Under solheta dagar pläga dessa hanar 

 i yrande dans stiga högt upp i luften för att därefter plötsligt låta sig falla rakt ned till 

 marken, påfallande lika sakta dalande snöflingor. En utefter gångstigen på omkring 

 1 2 meters höjd flygande Thyreopus peltarius stannade vid anblicken af en sådan på 

 marken hvilande Thereva-hane, stod några ögonblick som en falk stilla i luften och slog 

 så plötsligt ned på flugan i en riktning, som bildade ungefär 45° vinkel mot den vågräta 

 marken. Hans rörelse därvid var så förvånande snabb, att han bokstafligen försvann 

 ur min åsyn för ett ögonblick och först åter kom till synes liggande på ryggen på marken 

 och med gadden instucken i flugans bröst. Fallet är af intresse att anföra, enär crabro- 

 ninernas förmåga att paralysera sina byten med gadden af vissa författare blifvit be- 

 stridd. 



1910, sid. 55. 



