6 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. III. 



Han var visserligen ej fullt så liflig som vanligt och saknade dessutom ett ben, men 

 sökte försvara sig, då han framdrogs med en pincett, och tog sin äggkokong mellan 

 käkarna: Sedan han införts jämte sin äggklump i en flaska, befanns det, att han 

 bar stekelns ägg, fästadt i vertikal ställning på högra sidan af bakkroppens främre 

 fjärdedel. Spindeln var en Tarentula pulverulento (Cl.). 



Då, såsom nyss nämndes, stekeln ej kunde fångas, måste det genom kläckning 

 utrönas, om det, såsom jag hade starka skäl att tro, var spissus, som på detta ovan- 

 liga sätt sörjde för sin afkomma. För detta ändamål instängdes spindeln i ett glasrör, 

 hvars båda ändar tillslötos med i vatten fuktade bomullsproppar för att åstadkomma 

 den för äggutvecklingen nödiga fuktighetsgraden. Under de följande dagarna satt 

 spindeln och höll sin äggkokong i munnen, när hans rör togs fram. : ' ? hade stekel- 

 ägget kläckts, och larven satt kvar i samma ställning, som ägget intagit. Spindeln 

 var fortfarande fullt rörlig och hade under tiden förtärt sina egna ägg, så att ägg- 

 kokongen nu låg hopsjunken och torr. Därtill hade han beklädt glasrörets insida med 

 ett tunnt lager af väf. Ett sådant tillfrisknande efter paralyseringen är ingalunda 

 ovanligt. Just samtidigt förvarade jag en spindel, som 15 /* paralyserades och in- 

 stängdes af en Pompilus chalybeatus. Då han framgräfdes, bar han stekelns ägg, som 

 dock sedermera förolyckades. Inspärrad i ett glas, återvann han mycket snart sin 

 fulla rörlighet, fångade och förtärde med begärlighet insläppta flugor, och då jag u /t, 

 således efter mer än 3 veckors förlopp, släppte ut honom, var jag öfvertygad, att han 

 utan svårighet skulle på vanligt sätt kunna förvärfva sitt uppehälle. 



Den spindel, som bar spissus-la,rven, var ännu I5 A på kvällen fullt lifskraftig, 

 rörde sig lifligt och intog försvarsställning mot en insläppt lefvande fluga, som han 

 dock ej bet. Redan följande morgon låg spindeln hopsjunken och död. Stekellarven, 

 som nu var ungefär lika lång som spindeln själf, satt fortfarande kvar på den plats, 

 där han ursprungligen börjat suga, d. v. s. där ägget haft sitt fäste. Efter ännu ett 

 dygns förlopp hade larven släppt sitt fäste vid spindeln, hvars abdomen han full- 

 ständigt förtärt, så att blott skinnet återstod i form af en smal, hoprullad massa. 

 Larven grep sig nu an med framkroppen, som han dagen därpå förtärt så när som 

 på det sega, håriga skinnet. Detta hade jämte benen söndertuggats till små fragment, 

 som hopats i form af en boll, i hvilken de hårda chelicererna lågo oskadade inbäd- 

 dade. Samma dag, 18 /t, vidtog larven förberedelser till kokongspinningen. I: ' . hade 

 han spunnit en till det yttre snöhvit kokong, som i den mån de inre lagren blefvo 

 färdiga antog en svagt grågul färg. Formen var långsträckt päronformig. 



2. 7t sågs en pompilid, som af allt att döma var spissus, sökande gå omkring 

 bland växtaffallet på marken i ett barrskogsbryn vid Rude i Medelpad. Alltibland 

 trängde han ner mellan barkflisorna, men kom strax åter fram. Plötsligt märktes 

 dock på lians lifligare rörelser, att han gjort ett fynd. På en punkt, där intet för 

 ögat skönjbart tecken röjde närvaron af en spindel, sökte han tränga sig ner mellan 

 barren och försökte äfven med käkarna bortskaffa några sådana, omväxlande med att han 

 förde in spetsen af sin bakkropp mellan dem och gjorde stickande rörelser. Efter en 

 stunds, såsom det tycktes, fåfänga ansträngningar aflägsnade han sig några cm. och 

 sysslade några ögonblick med att putsa sig, hvarpå han med förökad liflighet åter 



